Salutare, tuturor! Bună seara!
Propun un toast pentru toți absolvenții de anul acesta.
Un toast pentru libertatea să facem ce naiba vrem.
Și, cel mai important, un toast pentru că scăpăm de liceul ăsta afurisit.
Fată, îți vine să vomiți?
Haide!
O să mă faci să cad.
Ce naiba ai mâncat? E roz.
ELITA
Nu ești cam măricel pentru Las Encinas?
Puteam să-ți încasez eu ultimul salariu și să te scutesc de neplăcerea asta.
Ce faci aici?
Tata și mama știu?
Da. Tata mi-a spus că vii aici.
Cum detești locul, am venit să-ți țin companie.
Și să văd dacă s-a schimbat.
Îți zic de pe acum că nu.
Îmi dau seama.
Dar ăla e nou.
Habar n-am ce e.
E sigla Alumni.
Ce?
Cu permisiunea Virginiei,
cei din ultimul an puteți urmări acum prezentarea Alumni,
asociația absolvenților.
Prezența nu e obligatorie, dar recomandată călduros.
Deci vom face prezența.
El e fratele meu, Héctor, iar eu, Emilia. Vă vom aștepta.
- Grăbiți-vă, să nu întârziați! - Ce naiba?
Și eu am fost elev aici. De ce n-am auzit de Alumni?
Fiindcă cei cu bursă socială nu sunt primiți.
Și tu cum de ai auzit?
Lu a tras sfori la New York, ca să fiu primită.
Ca membru, îți faci niște relații super.
Cu Alumni am prins stagiul de la ONU.
În ciuda celor doi.
O fată ca mine, cu bursă socială,
nu e reprezentanta ideală a Las Encinas în străinătate.
Au încercat să mă oprească în diferite feluri.
Sunt niște năpârci.
Stai departe de ei!
Chiar trebuia să renovați toată aripa?
Ați spus că luați doar niște mobilier nou.
Alumni are nevoie de spațiu adecvat pentru noile activități.
Ce noi activități?
Ești negativă, Virginia.
Doar că nu înțeleg la ce vă trebuie un club social
când eu pot administra Alumni de pe computerul meu cu…
E unul dintre motivele pentru care nu te mai ocupi de asociație.
Poftim?
Iar tot ce vezi a fost donat de ai noștri către Las Encinas.
Poți să te ambalezi, dar n-ai niciun cuvânt de spus aici.
De parcă ar fi avut vreodată.
Vrei să spui ceva?
Îi pun pe ai mei pe difuzor, ca să audă ce ai de spus.
Arată bine, nu?
Minunat!
- Nu crezi? - E frumos.
În cazul ăsta, Virginia, trebuie să pleci.
Vin cei din ultimul an să vadă clubul.
Dacă dau de tine aici, se vor jena.
Să te conduc?
Nu e nevoie, mulțumesc.
Trebuie să priceapă că aici nu intră neinvitată. Nici ea, nici altcineva.
Sunt președintele Alumni.
Înnoit în totalitate.
Ea e sora mea și vicepreședinta.
Foarte curând se încheie anul școlar.
Sperăm să absolviți și să lăsați în urmă Las Encinas.
Dar nici liceul, nici noi nu vrem să spuneți „Adio”,
ci „Când ne mai vedem?”
Am făcut un efort uriaș și am cheltuit mult…
Alumni a meritat.
Am investit mult pentru crearea unui spațiu
unde să ne relaxăm, să fim noi înșine și să ne petrecem timpul liber
cu oameni ca noi, să facem networking…
E un spațiu exclusivist, cu acces restrâns.
În prezent, selecționăm noi membri.
Valorile Las Encinas sunt disciplina, excelența și meritul.
Valorile noastre sunt plăcerea, libertatea și contactele.
Pentru înscriere, e nevoie de un sponsor care va decide dacă meritați.
Un singur candidat de sponsor.
Deci, căutați-vă unul!
Și țineți minte! Vrem ca Las Encinas…
Héctor?
Vrem ca Las Encinas să continue să facă parte din restul vieții voastre.
Parte din viața mea!
Parte din viața mea, pe naiba!
Atât îmi mai trebuia, să mă înscriu într-un club condus de două lepre,
când eu îmi doresc doar să termin liceul
și să nu mai calc niciodată aici.
Toți vrem asta.
Voi fi tristă la final.
O să-ți treacă imediat ce pleci de aici. Crede-mă!
Dalmar!
- Bună! - Bună!
- Ce mai faci? - Bine. Tu?
Măi să fie! Ce-i cu ei? S-au cuplat?
Așa se pare.
Îți pare rău că ai lăsat-o să plece?
Dacă nu te jucai cu ea și nu erai atât de indecis…
Tocmai tu vorbești? După ce…
Ce?
Vino să stăm de vorbă!
Despre Sonia?
Pentru Dumnezeu! Las-o baltă! Nu.
Ți-o pot fura?
- Poți un pic fără ea? - Nu.
- Nu-s sigur. - Nici eu.
Ba poți. Haide!
Nu!
Nu te mai ambala atât pentru acte!
Zise fata bogată și albă din Spania.
Nu e că nu-mi pasă.
Doar că nu vreau să te gândești la asta toată ziua.
Unu, asta nu-ți va aduce actele ca prin minune.
Și doi, o să faci ulcer.
- Ce-ar fi să ne căsătorim? - Poftim?
Pentru acte. Nu-s așa de proastă.
Nu merge ca în filme.
Nu semnezi o hârtie și devii spaniol.
Nu.
Scuză-mă!
Scuze că te-am întrerupt din ce făceai.
Uitasem…
că studiezi aici.
Ne cunoaștem?
Eu pe tine, da.
De pe Instagram.
Dar nu te asociasem cu Las Encinas.
Când te-am văzut la Alumni,
am rămas mască.
Așa deci. Bine.
Încântat de cunoștință! Ce vrei?
Nu te speria! Sunt doar prietenos.
Doar prietenos, pe jumătate gol? Nu sunt sigur.
Chiar că sunt pe jumătate gol.
De aici…
și până aici.
Pe bune acum, aș vrea să îți fiu sponsor pentru Alumni.
- Ce? - Toți candidații au nevoie de un sponsor.
Șefu' e cel mai tare sponsor.
Bun așa.
Dar întâi ar trebui să mă intereseze să mă înscriu.
Sigur că te interesează.
- Nici nu m-am gândit. - N-ai niciun motiv să n-o faci.
Dă-mi un motiv!
Nu e pentru cei ca mine.
Cei ca tine.
Nu e pentru mine.
Cred că te potrivești perfect.
Faci un duș?
Pe căldura asta…
Ce faci?
Poți să te uiți.
Îmi place.
Ce înseamnă tatuajul?
Ceva de la facultate.
Treci pe la club, bine?
Ne cunoști mai bine, iar apoi decizi.
APEL VIDEO
JOEL PRIMIRE APEL VIDEO
Nu-mi vine să cred.
- Tu… - Pe bune, Chloe. Gândește-te!
Tu te auzi? Ce fel de favoare e asta?
Nu-l părăsesc pe Eric. De ce aș face-o? Ne înțelegem bine.
Nu îi oferi stabilitatea necesară.
- Poftim? Tu de unde știi? - Chloe…
Ne cheamă la secția de poliție.
Mai vorbim.
- Mamă! - Ai telefonul închis. Ce puteam să fac?
Clar că n-a fost convingătoare, dacă poliția o tot chestionează.
CE S-A ÎNTÂMPLAT, SARA?
CE S-A ÎNTÂMPLAT?
Ce cred eu că s-a întâmplat? Nu cred, știu.
Chloe l-a terminat pe Raúl la propriu și la figurat.
Nu-mi pasă! A fost ea.
Dacă am dovezi? Nu am.
Dacă aveam, era la pârnaie.
Nu am dovezi, dar nici dubii nu am.
Cineva trebuie să fi văzut ceva.
Deci dacă mă urmăriți și ați văzut ceva, indiferent ce,
vă rog să mă căutați!
De câte ori ne chestionează? Se strânge lațul.
- Plecăm din țară. - Nu din nou.
Alte opțiuni?
Și îl abandonăm pe Iván?
Oricum nu vrea să știe de noi.
I-am promis că plec, deci…
- Când i-ai promis asta? - Nu știu. Înainte să plece.
Și în schimb?
Tu nu promiți așa ceva degeaba.
N-am primit nimic în schimb.
Dacă fiul meu nu vrea să mă vadă, plec.
- La Buenos Aires. - Atunci de ce n-ai plecat?
Am vrut să îl aștept să se întoarcă, să mai încerc să vorbim.
Ăsta e adevărul.
În afară de „n-am primit nimic în schimb”.
Păi…
Nici nu știu de ce mai întreb.
Draga mea, ascultă!
Tu nu te-ai gândit că faza cu fostul tău iubit psihopat
și săritura lui în gol e un semn că trebuie să plecăm?
Ascultă, mamă!
De data asta, încep să mă obișnuiesc aici. Mă înțeleg cu un băiat.
Iar noi două stăm iarăși împreună și ne tolerăm. Eu nu plec.
Sună-l pe avocatul tatălui lui Iván!
- José Luis? - Să ne reprezinte…
Tu știi cât cere mucosul ăla?
- Fute-l, să-ți dea o reducere! - Tu…
Măi!
Am întrebat la Club del Lago
și mi-au spus doar lucruri bune despre tine.
Aș fi mândră dacă ai accepta să conduci barul meu.
Salariul nu reflectă asta.
Ți-l măresc. Promit.
Și între timp?
Vizibilitatea e de ajuns.
Bun. Vechea poveste.
Poți începe mâine?
Știți să speculați momentul.
Bun-venit, domnule!
Omar, dacă nu ești gata, nu trebuie s-o faci.
- Nicio grabă! - Nu. Trebuie să îmi reiau viața.
- Dar nu mi se pare că ești gata. - Ba sunt. Mateo așa zice.
Psihologul ăla al tău nu e…
Tu nu-l placi, tată.
Mare pisălog!
Iarăși începeți! Tatăl și fiul.
Ce?
Suntem patru.
Împreună.
Ne certăm ca de obicei.
Dar împreună.
Mă întorc la New York în câteva zile.
Exact. Lasă-mă să mă bucur de clipa asta!
Cu voi n-am nicio clipă de liniște.
Mamă!
Să-i ducem lucrurile lui Omar în cameră!
Haide!
Dă-o încoace!
Ce? Ce e?
Futu-i, Omar!
Ce cauți aici?
Nadia?
Da. Mă bucur să te cunosc în carne și oase.
Futu-i!
Omar, așteaptă!
Scuze! Îmi cer scuze.
Omar!
Nu găsesc nimic accesibil.
Erai cu ai tăi și l-am întrebat pe Dalmar.
De ce nu pe mine? E camera mea.
Credeam că noi suntem bine și n-am vrut să te deranjez.
Dar de ce nu te-ai mutat în camera lui Iván?
De ce aici?
Fiindcă tot aici mă simt acasă.
Tot cu voi mă simt acasă.
- Omar! - Nadia! Nu te amesteca, te rog!
- Nu tu! - Nadia?
- Ce plăcere! Eu sunt… - La naiba, Dalmar!
Deci eu am plătit tot timpul ăsta camera, iar tu ai stat pe gratis?
Nu-ți face griji, bine?
- Îmi mut lucrurile pe canapea. - Ai spus așa și când am plecat la ai mei.
- Știu. - Da, uită de canapea! Îmi pare rău.
Ajunge, Omar!
- Ascult-o! - Nu te băga, futu-i!
Joel, te iubesc.
Te iubesc mult.
Dar asta e casa mea.
Aici am nevoie de liniște.
Iar prezența ta aici îmi tulbură gândurile și inima.
Mi-e că se alege praful de eforturile mele.
Trebuie să înțelegi. Mă protejez.
Bine. Gata, plec.
- Pune-te un pic în locul lui! - Dar la mine nu te gândești, Dalmar?
Puștiule! Mi-ai auzit băiatul.
Tată!
- Pleacă! - Da. Îmi iau lucrurile și…
Nu se poate. La ora asta? Poți să dormi cu mine.
Nu prea e loc, dar… Uite!
Mai scutește-mă, Dalmar!
E camera mea, fac ce vreau acolo. E vreo problemă?
Nu trebuia să fi redeschis localul.
Lucrează în pierdere.
O să se schimbe, mamă.
De ce nu accepți că suntem complet falite?
Vinde tot și hai să plecăm de aici!
- Repun localul pe picioare. Ai încredere! - Cum?
Cu expertiza ta în finanțe?
Cu ideile tale de afaceri revoluționare?
Habar n-ai ce faci.
În plus, ești prea orgolioasă ca să îmi ceri vreodată sfatul.
- Nu știu. - Mă găsești jos.
La naiba! Ăștia doi?
E familia Krawietz?
- Îi cunoști? - Da. De la liceu.
Au studiat acolo. Acum conduc asociația foștilor absolvenți.
- Așa deci. - Sunt faimoși sau ce?
Familia Krawietz?
E una dintre cele zece familii care practic dețin țara asta.
Au făcut avere în anii '60 cu ajutorul…
Știi tu.
Nu, nu știu.
Bebi! Versiunea spaniolă a lui Videla.
Nu știu despre ce vorbești.
Voi n-ați studiat despre Războiul Civil?
Încă n-am ajuns acolo.
Asta explică multe.
Să-ți explic!
Cel-al-cărui-nume-nu-trebuie-rostit a condus țara asta mulți ani.
Sub dictatură, multe familii s-au îmbogățit.
Și după? S-au îmbogățit și mai mult. Una dintre acele familii?
- Krawietz. - Exact.
Au firme de construcții, hoteluri, bănci, companii aeriene, investiții…
Supermarketuri, echipe de fotbal, autostrăzi, case de avocatură,
iar tu ieși cu un vagabond când ai la liceu un Krawietz?
Să mă vând pe o sută de cămile?
O sută de cămile? Tipul ar plăti o sută de miliarde.
- Le are și tu le meriți. - Așa.
Are bani. Și nu poți nega că e foarte drăguț.
Și foarte gay.
Atunci, ia-o altfel. Banii „fetițelor” sunt la fel de buni.
Nu spune „fetițe”!
Bine. Gay, homosexuali.
Ziceai ceva de case de avocatură?
Fonduri de investiții…
SUNT JOS LA BAR. VINO REPEDE. E DESPRE TATĂL TĂU.
Ce este ăsta?
Numărul de telefon al tatălui tău, la pușcărie.
Și de ce faci asta?
M-ai ajutat să îl arestez, te ajut să țineți legătura.
Favoare pentru favoare.
Bine, mersi.
Isa!
Ți-aș fi spus mai devreme, dar nu mi-ai răspuns
la apeluri sau la SMS-uri.
Nu vreau să țin legătura cu tine. Nu știu de ce nu pricepi.
- Nu înțeleg de ce nu putem fi prieteni. - Nu vreau.
Nu are rost. Și nu vreau.
Acum suntem chit, da?
Fără apeluri și mesaje! Nu vreau să am de-a face cu tine.
Am eu accent, dar cred că mă înțelegi.
Mersi.
Ce s-a întâmplat?
Nimic. Trezește-te, că întârzii!
GUVERNUL SPANIEI BIROUL PENTRU IMIGRĂRI
DECIZIE: REPATRIERE VOLUNTARĂ
Futu-i!
Nu am alte opțiuni să obțin acte.
O să fiu dat afară din țară.
Vrei să ne căsătorim?
- Mai bine mă expulzează. - Băi!
Te-aș face fericit, Dalmar.
Mă scoți din minți.
Ce lăbar!
„Colaborarea cu poliția ar putea facilita procesul de legalizare.”
Ușor! Găsim o crimă oribilă și o raportezi. Și gata!
Nu-ți face griji!
Găsim noi ceva. O să vezi.
Trebuie să plec la liceu.
Diseară trec pe aici ca să îmi iau niște lucruri, bine?
Ți-am spus că poți să stai aici cât vrei.
Lasă! Nu vreau să văd zilnic mutra sumbră a lui Omar.
Dar unde te muți?
Iván îmi dă camera lui până se întoarce.
V-ați împăcat? Sunteți…?
Da, de fapt… Suntem în regulă.
Ne-am lăsat purtați de orgoliu, dar suntem în regulă.
Vă pot sponsoriza doar pe una. Să văd ce aveți de dat!
Ca patroană a Isadora House,
vă pot oferi spații, în afară de club, evident.
Acolo putem ieși să ne relaxăm și să ne distrăm.
Plăcere, libertate și relații
în cel mai mare imperiu al vieții de noapte, la dispoziția Alumni,
oricând aveți nevoie, desigur.
Bine. Mersi, Isadora.
Chloe?
Da?
Tu ce ai oferi Alumni?
Păi…
dorința mea să devin ca voi.
M-aș strădui să contribui la o atmosferă plăcută.
Aș ajuta clubul să se dezvolte. Alumni va fi prioritatea mea.
Promiți luna de pe cer.
Cum putem măsura faptul că am fi o prioritate? E intangibil.
Nu ți-am putea reproșa asta.
Mersi amândurora.
Vă anunț pe cine aleg.
Futu-i!
Héctor, vreau acasă.
Beau ceva, dau un telefon și mergem.
- Am multă treabă. - Emi, calmează-te!
- Ce vrei? - Nimic.
- Ce avem aici? - Îl dau afară imediat.
Vorbim cu Virginia, să-l dea și ea afară.
De ce? Nu face niciun rău nimănui. Uită-te la el!
Săracul de el.
Exact. E sărac. Ce caută aici?
- E cu bursă socială, iar noi… - Emi, ajunge!
Ne vedem acasă.
De ce te obsedează?
Nu fi geloasă!
Mă culc cu tine dacă vrei.
Nu vii acasă. Nu mă lua de fraieră!
Isadora, trei furnizori nu mai vor să lucreze cu noi.
Cu cifrele de luna trecută, înțeleg de ce.
Spune adevărul!
N-o să-mi mărești salariul fiindcă vrei să închizi clubul.
Nu. Cum adică? E o perioadă dificilă.
Doar atât.
Vere!
- Nico, vino încoa'! - Nu…
- Ce este? - E aici ca să mă supravegheze.
Cum merge? Ce faci, vere?
- Salut! - Toate bune. Stai jos și bea cu noi!
Relaxează-te și nu te mai purta ca taică-meu!
- Doar am grijă de tine. - Termină!
Distrează-te, dansează, flirtează!
Dar dacă amețești vreo fată, nu te juca cu ea!
- Iar începi. - Ți-ai făcut-o singur.
M-am săturat de miștocăreala ta.
Mă duc la toaletă.
- O să-mi duci dorul? - Da.
Când vor cădea capete?
- Ce? - Când o să dai oameni afară?
Va fi slujba mea cea mai scurtă.
Chloe! Ce e?
Nico! Zău așa, termină!
Serios, n-o fac. Nu.
Nu vezi că se simte foarte bine?
- Ba da. Tocmai de-aia. - Iar începi.
E în al nouălea cer, dar s-ar putea prăbuși din cauza ta.
De ce ești așa de nedrept cu mine?
Nu vezi că îl ajut? Chiar o fac.
- Poftim? Tu? - Da, eu.
Se simte bine datorită pastilelor și psihoterapiei.
Tu ești opusul soluției. Ești problema. Ești instabilă.
Ești toxică. Distructivă.
Se pare că Eric avea dreptate.
Ai nevoie de o iubită sau de atenție toată ziua, nu?
Înțeleg că ți-e dor de Rocío și de Dídac și că te afectează îndepărtarea de Eric.
Dar, dragule, și ți-o spun cu toată dragostea,
măcar noi, ceilalți, să fim fericiți!
Hai, du-te!
Lasă-mă cu ea!
Nico, du-te! N-o vezi în ce hal e?
Ce nesimțit!
- Nu-l băga în seamă! - Nesimțit!
Soluția nu sunt concedierile și închiderea.
Din contră. Trebuie să facem din Isadora House
ceva imens.
Uriaș, enorm, memorabil.
Trebuie să mai angajăm. Asta trebuie să facem.
Ca să faci bani, trebuie să cheltui bani.
Bani pe care nu îi ai.
- Vrei o bârfă, să te înveselești? - Chiar te rog.
Isadora e falită.
- Poftim? - Jur.
Serios?
Pot lua credite.
Mai multe? Ai vreo cinci.
Mai multe. De câte e nevoie. Și pot găsi investitori prin Alumni.
Prin Alumni? Clubul foștilor absolvenți?
Da. Nu te uita așa!
Au deschis ditamai clubul exclusivist la liceu.
Au oameni de top, deci cred că pot găsi investitori.
- De unde știi că e falită? - Dalmar mi-a spus, știe de la Omar.
Omar e îngrijorat să nu-l dea afară, fiindcă firma e pe butuci.
Dar Isa le spune tuturor cât succes are.
Joacă teatru. N-o crede!
Vorbești serios?
Știi ceva?
Tu vei crește echipa noastră.
Vreau ospătari. Dansatoare. Paznici.
Oameni de serviciu. E crucial.
Vom face ca Isadora House să fie enormă.
Te iubesc!
Isa!
- Bună! - Ce e?
Putem schimba mesele?
E vreo problemă?
Da, am prefera una cu mai multă lumină.
Dar pe întuneric te giugiulești mai bine.
Scuze! Am mers prea departe. Am fost neprofesionist.
Trimit imediat pe cineva.
Nu, Omar. Nu „imediat”. Acum.
Sunt ocupat. Aștepți zece minute?
O faci acum pentru 100?
Ce zici?
Drace! Bine, fată!
Mulțumesc.
Nu, lasă-l aici. Mă ocup eu. Doar o clipă.
- Bine. - Da.
VENITURI ȘI CHELTUIELI PE LUNĂ
- Ce? - Salut!
Ce faci?
Cum ai dormit, clandestinule?
E fain la club, nu? Aici poți face ce vrei.
Te poți simți ca acasă.
N-ai unde să te duci.
Sau mă căutai pe mine?
Lasă-mă să plec!
Vezi toate astea? Poți face ce vrei cu ele.
Gratuit.
Accesibile pentru membri.
Dacă vrei un sponsor, știi tu.
Stai peste noapte! Ești invitatul meu.
Ce vrei în schimb?
De ce s-o faci pentru mine?
- Ce vrei în schimb? - Să te bucuri de toate cu noi.
La Alumni, plăcerea e obiectivul principal.
- Oamenii ca noi se cunosc și se simt… - Da, dar eu nu sunt ca voi.
Dar poți crește și deveni ca noi.
Bună dimineața!
Bună dimineața, Isadora!
Poftim!
Mersi. Ce-i asta? Cererea de înscriere în Alumni?
Bilanțul tău contabil.
Cifre în roșu.
Mai multe cifre în roșu. Și mai multe.
Seamănă cu o listă de apeluri ratate.
De unde ai asta?
Ăsta e adevărul.
Nu basmul pe care mi l-ai vândut ieri.
Mincinoșii faliți nu sunt genul pe care îi sponsorizez.
O zi bună!
Orice, ca să fii primită. Inclusiv trădarea unei colege.
- Felicitări! Voi fi sponsorul tău. - Mersi.
Isadora nu ți-e prietenă, nu?
- Ce? - Înțeleg să-ți trădezi o colegă.
Dar o prietenă, niciodată. La club, vrem o atmosferă plăcută și unită.
Nu vrem trădări și rahaturi toxice.
- De ce îmi oferi slujba? - Ai nevoie de bani.
De acasă mă alungi, dar la muncă se poate?
Vreau doar să te ajut.
Nu spun că nu am nevoie,
dar nu știu dacă vreau să mă ajuți fiindcă ai remușcări.
Joel, nu fi așa de orgolios!
Ce? Ce ai văzut?
Mă mai gândesc și îți spun, bine? Pa!
Dar, Joel, nu…
Mulțumesc.
Ce?
- Ce este? - Nu, nimic.
Nu, spune-mi! Ce este, Iván?
Avem multe de discutat, nu?
Știu, dar n-o putem face altădată?
Acum, vreau doar să fac asta.
Ce? Ce este, Iván?
De ce mi-ai tras clapa?
Nu ți-am tras clapa.
Deci tu cum i-ai zice?
Nu ai venit, nu mi-ai spus nimic, nu mi-ai răspuns la telefon…
- Futu-i! - Ce?
Nu e adevărat?
Serios?
Nu puteai să aștepți? Te-am rugat s-o faci.
- M-am gândit la asta săptămâni în șir. - Eu te-am așteptat săptămâni în șir.
Și mie mi-a fost dor de tine, Joel, dar n-am putut…
N-am vrut să fiu o povară pentru tine.
- Ce tot spui? - Ce să fi căutat eu acolo, Iván?
Eram cu tine doar când erai liber, ca un bărbat întreținut.
Joel, puteai face ce voiai. Orice.
Un curs de engleză, să ți-o îmbunătățești.
- Tu te auzi? - Puteai călători. Africa e mișto.
Tu auzi ce spui? E definiția bărbatului întreținut.
Iartă-mă că am vrut să rămân aici și să termin anul fără ajutorul nimănui.
Fără ajutor? Eu îți plătesc studiile.
Ascultă, Joel!
Du-te naibii, Iván! Du-te naibii!
Fir-ar să fie!
- Ce este? - Vreau să mă sponsorizezi.
Vreau în Alumni.
Bine. Ia loc și hai să discutăm!
Vino!
Puștiul te-a apucat de șliț, dar tot trebuie testat.
O voi face. Tu ce faci cu a ta?
Vreau să mă distrez. De-aia am deschis clubul.
- Ce-ar fi să ne jucăm un pic? - De-a ce?
Hai să-i împingem la extremă! Mor să se înscrie, nu?
Ea și-a vândut colega de clasă, el a venit să te implore.
Nu m-a implorat, Emi.
Hai să îi testăm pe bune! Să vedem dacă își doresc cu adevărat!
Să vedem cât de departe merg ca să fie ca noi!
Héctor!
La extremă. Și dacă reușește, faci ce vrei cu el.
Mă lași să fac ce vreau cu el, fără să te amesteci?
În regulă.
La extremă! Haide!
Salut!
- Mergem? - Te duc acasă?
- Nu e nevoie. - Normal.
Nu ai casă. Sau ai.
- Tot nu mi-ai explicat… - Bem ceva?
Nu știu. Ce-ți veni?
Sigur! Să mergem!
Subtitrarea: Nicu Teodorescu