Hei, alle sammen! God kveld!
Jeg vil utbringe en skål for alle som går siste året.
En skål for vår frihet til å gjøre hva faen vi vil.
Og enda viktigere, en skål for å forlate denne jævla skolen en gang for alle!
Må du spy?
Kom igjen.
Du får meg til å snuble.
Hva faen har du spist? Det er rosa.
ELITESKOLEN
Er du ikke litt gammel til å gå på Las Encinas?
Jeg kunne ha hentet sluttvederlaget for deg og spart deg for å komme tilbake.
Hva gjør du her?
Vet pappa og mamma det?
Ja, jeg ringte pappa. Han sa du skulle hit.
Siden du hater stedet, ville jeg bli med deg.
Og se om det hadde endret seg.
Advarsel, det har det ikke.
Jeg ser det.
Men det er nytt.
Jeg aner ikke hva det er.
Det er Alumni-logoen.
Hva?
Avgangselever, med Virginias tillatelse vies neste time
til å bli kjent med Alumni, vår nye og forbedrede alumniforening.
Oppmøte er ikke obligatorisk, men anbefales sterkt.
Så vi tar et opprop.
Dette er min bror Héctor. Jeg er Emilia. Vi venter dere.
-Skynd dere, ellers blir dere sene. -Hva?
Jeg var elev her. Hvorfor vet jeg ikke om Alumni?
-Fordi stipendelever ikke får være med. -Så hvorfor vet du om det?
Lu trakk i noen tråder i New York og fikk meg inn.
Kommer du inn, har de utrolige kontakter.
Alumni skaffet meg praktikantplassen hos FN.
Til tross for de to.
En stipendelev som meg
var ikke en ideell representant for Las Encinas i utlandet.
De prøvde å hindre meg på alle måter de kunne.
De to er noen krek.
Hold deg unna dem.
Måtte dere virkelig pusse opp en hel fløy?
Dere sa dere bare skulle kjøpe nye møbler.
Alumni trenger et passende sted for sine nye aktiviteter.
Hvilke nye aktiviteter?
Du er så motstrebende, Virginia.
Jeg forstår ikke hvorfor dere trenger en klubb
når jeg kan styre Alumni fra en mappe på PC-en med…
Det er en av grunnene til at du ikke lenger skal ha ansvaret.
Hva?
Og alt dette er en donasjon fra foreldrene våre til Las Encinas.
Bli så opprømt du vil, men du bestemmer ikke.
Som om hun noensinne gjorde det.
Vil du si noe?
Jeg ringer foreldrene mine på høyttaler så de kan høre hva du har å si.
Det ser kult ut, ikke sant?
Veldig tiltalende.
Synes du ikke?
Vakkert.
Unnskyld oss, Virginia, men du må gå.
Avgangselevene kommer for å se på stedet.
De vil føle seg ubekvemme om du er her.
Skal jeg følge deg ut?
Det blir ikke nødvendig. Takk.
Vi må gjøre det tydelig for henne at ingen kommer ubedt.
Verken hun eller andre.
Jeg er president for Alumni.
Helt renovert.
Og hun er søsteren min, visepresidenten.
Snart er det akademiske året over.
Forhåpentligvis uteksamineres dere og drar herfra.
Men verken skolen eller vi vil at dere tar farvel.
Heller si: "Når møtes vi igjen?"
-Vi har jobbet hardt og brukt mye penger… -Alumni var verdt det.
Alumni var verdt det.
Vi har investert mye i å skape et sted der vi kan slappe av, være oss selv
og tilbringe fritiden i bekvemmelighet
med likesinnede, bygge nettverk…
Dette er et unikt sted der kun utvalgte slipper inn.
Og akkurat nå rekrutterer vi nye medlemmer.
Disiplin, dyktighet og meritt er Las Encinas' grunnpilarer.
Våre grunnpilarer er nytelse, frihet og kontakter.
Vil du være med, må noen gå god for deg og avgjøre om du er Alumni-materiale.
Kun én kandidat per sponsor. Så begynn å lete etter en nå.
Husk at vi vil at Las Encinas…
Héctor?
Vi vil at Las Encinas skal være en del av resten av livet deres.
En del av livet mitt, sa hun. En del av livet mitt, meg i ræva.
Det siste jeg trenger er å bli med i en klubb drevet av to arrogante duster
når alt jeg vil er å forlate skolen
og aldri sette min fot her igjen.
Det vil vi alle.
Det blir trist å dra.
Ikke så snart du er borte. Tro meg.
Dalmar!
Hei!
-Står til? -Bra. Med deg?
Hæ? Jøss! Hva er det med dem? Er de sammen?
Ser sånn ut.
Du angrer vel på at du lot henne gå.
Hadde du ikke lekt med henne og vært så ubesluttsom…
Og det sier du etter at du…?
Etter at jeg hva?
Kom. Vi tar en prat.
Om hva? Sonia? For guds skyld, Nico. Gi slipp. Nei.
Får jeg låne henne?
-Overlever du uten henne? -Jeg vet ikke.
-Ikke jeg heller. -Jo da. Kom.
Nei…
Slutt å frike ut om papirene dine.
Sier den rike, hvite, spanske jenta.
Ikke at jeg ikke bryr meg.
Jeg vil bare at du slutter å bekymre deg hele dagen.
For det første vil det ikke skaffe deg papirene.
Og for det andre får du magesår.
-Hva om vi gifter oss? -Hva?
For papirenes skyld. Jeg er ikke så dum.
Det er ikke som på film.
Du signerer ikke bare og blir spansk.
Nei.
Unnskyld.
Beklager at jeg forstyrrer deg i hva du enn driver med.
Det stemmer.
Du er elev her.
Kjenner vi hverandre?
Jeg kjenner deg.
Fra Instagram.
Jeg forbandt deg ikke med Las Encinas.
Da jeg så deg i Alumni, fikk jeg sjokk.
Å ja. Ok.
Hyggelig å møte deg. Hva vil du?
Slapp av. Jeg har gode hensikter.
Ja da. Halvnaken og greier? Jeg vet ikke helt.
Jeg er bokstavelig talt halvnaken.
Herfra…
…og hit.
Seriøst, jeg vil sponse deg til Alumni.
Hva?
Alle kandidater trenger en som går god for dem.
Hvem er vel bedre enn presidenten?
Akkurat. Ok.
Men først må jeg vel være interessert i å bli med?
Så klart du er det.
-Jeg hadde ikke tenkt på det. -Du har ingen grunn til å ikke ville.
-Nevn én. -Det er ikke et sted for folk som meg.
Folk som deg.
Det er ikke et sted for meg.
Jeg synes du passer perfekt.
Skal vi dusje?
I denne varmen…
Hva gjør du?
Du kan se på.
Jeg liker det.
Hva betyr tatoveringen?
Bare en universitetsgreie.
Kom innom klubben. Jeg viser deg rundt. Bli kjent med oss og bestem deg så.
VIDEOSAMTALE
INNKOMMENDE VIDEOSAMTALE
Jeg kan ikke tro det.
-Er du…? -Seriøst. Tenk på det.
Hører du deg selv? Hva for tjeneste er det?
Jeg går ikke fra Eric. Hvorfor? Vi har det kjempebra!
Du kan ikke gi ham stabilitet.
-Unnskyld? Hvordan vet du det? -Chloe…
-De vil prate med oss på politistasjonen. -Vi snakkes senere.
Mamma?
Telefonen din var av. Hva skulle jeg gjøre?
Historien kan ikke være så overbevisende om politiet avhører henne ennå.
JA, HVA SKJEDDE?
Hva tror jeg skjedde? Jeg tror ikke. Jeg vet.
Chloe skjøv Raúl over kanten, fysisk eller psykisk.
Jeg gir blaffen. Det var henne.
Har jeg bevis? Nei, vennen. Hadde jeg det, ville hun vært innesperret.
Jeg har ingen bevis, men jeg tviler ikke. Jeg vet at noen må ha sett noe.
Så vær så snill, hvis du ser på og du så noe,
hva det enn var, vær så snill, si fra.
Hvor ofte skal de avhøre oss? De er ute etter oss.
-Vi forlater landet. -Nei, ikke igjen.
-Noen alternativer? -Så vi forlater Iván?
Han vil ikke høre fra oss.
Og jeg lovet ham å dra, så…
-Når lovet du det? -Jeg vet ikke. Før han dro.
-I bytte mot hva? -Hva?
Du lover ikke bare noe sånt.
Det var ingen byttehandel.
Vil ikke sønnen min se meg, drar jeg bare.
-Til Buenos Aires. -Så hvorfor har du ikke dratt?
Jeg ville vente til han kom tilbake og prøve å nærme meg ham igjen.
Det er faktisk sant.
Ja, men "ingen byttehandel" var ikke sant.
Vel…
Hvorfor gidder jeg å spørre?
Hør på meg.
Har du tenkt på at hele greia med psykopateksen din
og hans rekordlange fall er et tegn på at vi bør dra?
Hør her. For en gangs skyld begynner jeg å passe inn. Jeg har det bra med en fyr.
Og jeg og du bor sammen og tåler hverandre. Jeg drar ikke.
-Snakk med Iváns fars advokat. -José Luis?
-Be ham representere oss… -Vet du hvor dyr han er?
-Så knull ham og få en god pris! -Du…
Hei!
Jeg ba Club del Lago om en attest,
og de hadde bare gode ting å si om deg.
Jeg ville vært stolt av å ha deg som barsjef.
-Jeg ser ikke mye stolthet i lønnen. -Du får lønnsøkning.
Og i mellomtiden?
Synligheten er lønn nok.
-Akkurat. Den samme gamle historien. -Kan du begynne i morgen?
Dere utnytter de trengende.
Velkommen om bord, min herre.
Er du ikke klar, trenger du ikke gjøre dette ennå.
-Det haster ikke. -Jeg må tilbake til livet mitt.
Men det ser ut som du ikke er klar.
-Jeg er klar. Mateo sier det. -Terapeuten din er ikke…
Du liker ham bare ikke.
Så plagsom du er.
Da er vi i gang igjen, far og sønn.
Hva?
Vi fire.
Sammen.
Krangler som vanlig.
Men sammen.
Jeg flyr tilbake om noen dager.
Nettopp, vennen min. La meg nyte dette øyeblikket.
Du tillater meg ikke et eneste øyeblikk med fred.
Mamma, da.
Vi setter Omars ting på rommet hans.
Kom.
Få den.
Hva er det?
Faen, Omar!
Hva gjør du her?
Nadia?
Ja. Hyggelig å møte deg i levende live.
Faen!
Omar, vent.
Unnskyld meg. Beklager.
Omar!
Jeg finner ikke noe jeg har råd til. Du var hos foreldrene dine,
-så jeg spurte Dalmar. -Spurte du ikke meg om rommet mitt?
Jeg trodde vi var venner og du ville ikke bry deg.
Men du vurderte ikke å bo på Iváns rom.
Hvorfor her?
Fordi det fortsatt føles som hjemme. Dere føles fortsatt som hjemme.
Hei, Omar…
Ikke bland deg, Nadia.
-Ikke du. -Nadia?
-Hyggelig å møte deg, jeg… -Faen, Dalmar!
Så jeg har betalt for rommet hele tiden,
og du har bodd der gratis?
Ta det med ro. Jeg tar tingene mine og sover på sofaen.
Det sa du før jeg dro.
-Jeg vet det. -Glem sofaen. Beklager.
Det holder, Omar.
-Hør på henne. -Ikke bland deg, for faen!
Joel, jeg er glad i deg. Jeg er veldig glad i deg.
Men dette er hjemmet mitt.
Jeg trenger ro her.
Å ha deg i nærheten kommer til å rote med hodet mitt, hjertet mitt
og alt arbeidet jeg har gjort i månedsvis.
Du er nødt til å forstå. Jeg må beskytte meg.
Ok.
Ok, jeg skal dra.
Kom igjen. Vis litt empati.
Hva med litt empati for meg, Dalmar?
Hei, gutt. Du hørte sønnen min.
Pappa.
-Kom deg ut. -Ja, jeg henter tingene mine…
Ikke faen. Så sent? Du kan sove hos meg.
Det er lite plass, men… Hør her.
Kødder du, Dalmar?
Jeg gjør som jeg vil med mitt rom. Er det et problem?
Du skulle ikke ha gjenåpnet lokalet.
Det fører bare til tap.
Det vil endre seg, mamma.
Hvorfor godtar du ikke at vi er helt konkurs?
Selg alt, så stikker vi herfra.
-Jeg skal få det på beina igjen. -Jaså? Hvordan?
Med din omfattende finansutdanning?
Dine revolusjonerende forretningsideer?
Du har ingen anelse.
I tillegg er du for stolt til å be meg om hjelp eller råd.
-Jeg vet ikke. -Jeg venter nede.
Faen! De to?
Det er Krawietz-familien.
Kjenner du dem?
Ja, fra skolen.
De gikk der før, men nå driver de alumniforeningen.
Hva? Er de berømte eller noe?
Krawietz-familien?
De er en av ti familier man kan si at faktisk eier dette landet.
De tjente formuen sin på 60-tallet med hjelp av…
Du vet.
Nei, jeg vet ikke.
Kom igjen. Dette stedets versjon av Videla…
Jeg vet ikke hvem du mener.
-Har du ikke lært om borgerkrigen? -Vi har ikke kommet så langt.
Det forklarer mye.
Skal vi se.
Voldemort, Han-Hvis-Navn-Må-Være-Unevnt, styrte dette landet i mange år.
Under diktaturet ble flere familier rike.
Og etter hans død ble de rikere. Gjett hvem en av familiene var.
-Krawietz-familien. -Nettopp.
De eier byggefirmaer, hoteller, banker, flyselskaper, investeringsfond…
Supermarkeder, fotballag, private motorveier,
advokatfirmaer, og du er sammen med en husokkupant
med en Krawietz på skolen?
Skal jeg selge meg for 100 kameler?
Hundre kameler? Han ville betalt 100 milliarder!
-Han har det, og du er verdt det. -Ja.
Han er søkkrik. Og du må innrømme at han er litt søt.
Og veldig homo.
Da ser du en annen vei. Soperpenger er verdt like mye.
Ikke si "soper".
Ok, homser, homofile.
Sa du advokatfirmaer?
Investeringsfond…
JEG ER NEDE I BAREN. KOM. DET GJELDER FAREN DIN.
Hva er dette?
Nummeret til mobilen jeg smuglet til faren din.
Og hvorfor gjør du dette?
Du hjalp meg å pågripe ham. Jeg hjelper deg å holde kontakten.
En tjeneste for en tjeneste.
Ok, takk.
Isa.
Jeg ville sagt det før, men du tar ikke telefonen
eller svarer på meldingene mine.
Jeg vil ikke ha kontakt med deg. Hvorfor skjønner du ikke det?
-Hvorfor kan vi ikke være venner? -Jeg vil ikke.
Det er ingen vits.
Og jeg vil ikke.
Dette gjør oss skuls, ok?
Ikke ring eller skriv. Jeg vil ikke ha noe med deg å gjøre.
Til tross for aksenten tror jeg at jeg sier det tydelig nok. Takk.
Hei! Hva er galt?
Ingenting. Stå opp, ellers blir du sen.
IMMIGRASJONSKONTORET I SPANIA
BESLUTNING: FRIVILLIG UTREISE
Å, faen!
Jeg får ikke papirene på annet vis.
Jeg blir kastet ut av landet.
Skal vi gifte oss?
-Jeg blir heller utvist. -Hei!
-Jeg ville gjort deg lykkelig. -Du ville gjort meg gæren.
For en dust.
"Å samarbeide med politiet kan hjelpe med legaliseringsprosessen."
Lett. Vi finner ut om en forbrytelse, og du anmelder det. Problem løst.
Ikke vær redd, ok?
Vi kommer på noe.
Vent og se.
Greit. Jeg må på skolen.
Jeg kommer og henter noe i kveld, ok?
Jeg sa jo at du kan bli så lenge du trenger.
Nei, jeg vil ikke se Omars triste fjes hver dag.
Men hvor skal du bo?
Iván lar meg bruke rommet sitt så lenge.
Er alt bra mellom dere? Er dere…?
Ja, faktisk.
Det går bra. Vi ble begge revet med av egoet vårt,
men det går bra.
Jeg kan bare sponse én. Få se hva dere har å tilby.
Som eier av Isadora House
kan jeg tilby dere andre steder enn klubben
der vi kan henge, slappe av og ha det gøy.
Nytelse, frihet og kontakter
i det største nattlivsimperiet til Alumnis fulle disposisjon,
når dere trenger det, så klart.
Ok. Takk, Isadora.
Chloe?
Ja?
Hva har du å tilby Alumni?
Mitt ønske om å bli en av dere.
Jeg skal gjøre mitt beste for å skape gode vibber.
Jeg hjelper klubben å vokse på alle måter jeg kan.
Alumni blir min prioritet.
Det er fint. Men hvordan måler eller tester vi at det er din prioritet?
Det er ikke håndgripelig, noe vi kan holde deg til.
Takk til dere begge. Den jeg velger, hører fra meg.
Faen…
Héctor, jeg vil hjem.
Jeg tar et par drinker, ringer, så drar vi.
-Jeg har en million ting å gjøre. -Slapp av.
Hva vil du ha?
Ingenting.
Hva er dette?
Jeg kaster ham ut.
Vi kan få Virginia til å utvise ham også.
Hvorfor? Han skader ingen.
Se på ham.
Stakkars.
Ja, stakkarslig. Hvorfor sover han her?
-Han er stipendelev, og vi… -Det holder, Emi.
Vi ses hjemme.
Er du så besatt av ham?
Ikke vær sjalu. Jeg kan sove hos deg om du vil.
Du kommer ikke hjem. Ikke ta meg for en idiot.
Tre av leverandørene vil ikke levere til oss lenger.
Forrige måneds regnskap forklarer hvorfor.
Si sannheten.
Jeg får aldri lønnsøkningen fordi du har tenkt å stenge.
Nei.
Hva mener du? Det er bare en tøff periode.
Bare en tøff periode.
Fetter!
-Nico, kom hit! -Nei, ikke…
Hva er det?
Han kom for å se til meg.
Hva skjer, folkens? Fetter?
-Hei. -Vi har det bra, kompis.
Sett deg og ta en drink.
Opp med haka og slutt å late som du er faren min.
-Jeg passer bare på deg. -Ikke gjør det.
Ha det gøy, dans og flørt litt.
Men om noen faller for deg, ikke lek med henne.
Dette igjen.
Den fella la du selv.
Jeg er bare lei av ertingen.
Jeg skal på do.
-Kommer du til å savne meg? -Ja.
Når begynner hoder å rulle?
-Hva? -Når skal du begynne å sparke folk?
Mitt livs mest kortvarige jobb.
Hei, Chloe. Hva er det?
Kom igjen, Nico. Gi deg.
Seriøst, jeg gjør det ikke.
Ser du ikke at han har det bedre enn noensinne?
-Jo, det er derfor. -Nettopp.
Han svever høyt i sky nå, men kan krasje på grunn av deg.
Hvorfor er du så urettferdig mot meg? Seriøst.
Ser du ikke at jeg hjelper ham? Det gjør jeg.
Unnskyld meg? Du?
Ja, jeg.
Han har det bra på grunn av pillene og terapien, ikke deg.
Du er det motsatte av en løsning. Du er et problem, ustabil.
Du er giftig. Du er destruktiv.
Eric hadde visst rett likevel.
Du trenger at noen gir deg oppmerksomhet hele dagen.
Jeg skjønner at du savner Rocío og Dídac,
og at å ikke være limt til Eric plager deg.
Men jeg sier dette med all kjærlighet du vet jeg har for deg:
la oss andre få være lykkelige.
Kom igjen, gå. La oss være i fred.
Gå. Ser du ikke hvordan hun har det?
For et rasshøl.
-Overse ham. -For et rasshøl.
Løsningen er ikke å sparke folk og stenge.
Tvert imot. Vi må ta Isadora House
og gjøre det enormt.
Gigantisk, stort, minneverdig.
Vi må ansette flere. Det er det vi må gjøre.
Du må bruke penger for å tjene penger.
Penger du ikke har.
-Skal jeg muntre deg opp med litt sladder? -Ja takk.
Isadora er blakk.
-Hva? -Jeg sverger.
Seriøst?
-Jeg kan ta lån. -Flere? Du har tatt omtrent fem.
Ja. Så mange vi trenger. Og jeg kan finne investorer via Alumni.
Via Alumni? Klubben for tidligere elever?
Ikke lag den minen.
Du kan ikke forestille deg hvor eksklusive de er.
De har toppfolk der, så jeg tror jeg kan finne investorer.
Hvordan vet du det?
Dalmar sa det. Han sa at Omar nevnte det tidligere.
Omar er redd for å få sparken
fordi selskapet er pengelens.
Men Isa sier til alle at det er en suksess.
Hun later som. Ikke tro det.
Mener du det?
Vet du hva?
Du skal øke arbeidsstokken.
Jeg vil ha servitører, dansere, sikkerhetsvakter.
Jeg vil ha rengjørere. Det er viktig. Vi skal gjøre Isadora House enormt.
Jeg er glad i deg.
Isa…
-Hei. -Hva er det?
Kan vi bytte bord?
Er det et problem?
Ja, vi vil ha et med mer lys.
Mørket er vel bedre for å kline?
Unnskyld. Jeg gikk for langt. Veldig uprofesjonelt.
Jeg sender noen straks.
-Nei, Omar. Ikke straks. Nå. -Jeg er opptatt. Kan du vente ti minutter?
Gjør du det nå for 100 euro?
Hva sier du?
Faen ta. Greit.
Takk.
Nei, la den stå. Jeg passer på. Det tar jo bare et øyeblikk.
-Ok. -Ja.
INNTEKTER OG UTGIFTER ETTER MÅNED
Hva?
Hei.
-Hva gjør du? -Hvordan sov du, blindpassasjer?
Så klubben er kul likevel? Du kan gjøre hva du vil her.
Til og med føle deg som hjemme.
Du har ingen steder å dra.
Eller lette du etter meg?
Slipp meg.
Ser du alt dette? Du kan gjøre hva du vil med det.
Det er gratis. Fullt tilgjengelig for alle medlemmer.
Hvis du vil ha en sponsor, vet du.
Sov her i natt. Du kan være min gjest.
I bytte mot hva?
Hvorfor skulle du gjøre det? Hva vil du ha i gjengjeld?
Jeg vil se deg nyte dette med oss.
Det er Alumnis hovedformål. Nytelse.
Å bli kjent med folk som oss og ha det…
Men jeg er ikke som dere.
Men du kan vokse og bli som en av oss.
God morgen!
God morgen, Isadora.
Her.
Takk. Hva er dette? Papirene for å bli med i Alumni?
Regnskapet ditt.
Røde tall.
Flere røde tall.
Og flere røde tall.
Det ser ut som en liste over tapte anrop.
Hvor fikk du dette?
Fra sannheten. Ikke fra eventyret du solgte meg i går.
Jeg liker ærlig talt ikke å sponse pengelense løgnere.
Ha en fin dag.
Alt for å bli med i klubben.
Selv avsløre en klassekamerat.
Gratulerer.
-Jeg skal sponse deg. -Takk.
-Isadora og du er vel ikke venner? -Hva?
Å svike en klassekamerat tolererer jeg.
Men aldri en venn.
Vi vil ha gode vibber og samhold i klubben.
Ikke forræderi og giftig dritt.
-Hvorfor tilbyr du meg jobben? -Du trenger pengene.
Du vil ikke ha meg hjemme, men på jobben?
Jeg vil bare hjelpe deg.
Jeg trenger det jo,
men jeg vil ikke at du skal hjelpe meg av skyldfølelse.
Joel, ikke vær så sta.
Hva er det? Hva så du?
Jeg skal tenke på det og si fra. Ha det.
Men Joel, ikke…
Takk.
Hva?
Hva er det?
Nei, ingenting.
Nei, si det. Hva er det, Iván?
Vi har vel mye å snakke om?
Jeg vet det, men kan vi gjøre det en annen gang?
Nå vil jeg bare gjøre dette.
Hva? Hva er galt, Iván?
Hvorfor sviktet du meg?
Jeg sviktet deg ikke.
Hva kaller du det du gjorde?
Å ikke dukke opp, ikke gi meg beskjed,
ikke ta telefonen…
Faen…
Hva? Er ikke det sannheten?
Seriøst?
Kunne du ikke vente? Jeg ba deg være så snill.
Men jeg har holdt det inne i ukevis…
Hva med meg? Jeg har ventet på deg i ukevis!
Jeg savnet deg også, Joel, men jeg klarte bare ikke…
-Jeg ville ikke være håndbagasjen din. -Hva snakker du om?
Hva skulle jeg gjort der?
Jeg kunne bare vært med deg når du var ledig, som en du forsørger.
Joel, du kunne gjort hva du ville. Hva som helst.
Et engelskkurs, så du kan forbedre det litt.
-Hører du deg selv? -Reise. Afrika er fint.
Hører du hva du sier? Det er å forsørge meg.
Tilgi at jeg ville bli,
fullføre året og forbedre meg uten noens hjelp.
Uten noens hjelp? Jeg betaler skolepengene.
Hør her, Joel…
Dra til helvete, Iván.
Faen i helvete.
-Hva er galt? -Jeg vil ha deg som sponsor.
Jeg vil bli med i Alumni.
Ok. Sett deg, så snakker vi om det.
Kom igjen.
Han har deg kanskje på kroken, men du må teste ham.
Det skal jeg. Hva gjør du med din?
Jeg vil ha det gøy. Derfor startet vi klubben.
-Kan vi ikke leke litt? -Hva vil du leke?
Vi presser dem til det ytterste. De er jo så ivrige.
Én svek klassekameraten sin, den andre kom og tryglet deg.
Han tryglet ikke, Emi.
La oss virkelig teste dem. Se om de virkelig vil bli med.
Hvor langt de vil gå for å bli en av oss.
Héctor!
Til det ytterste. Gjør som du vil om han klarer det
Hva jeg vil? Og du blander deg ikke?
Perfekt.
Til det ytterste. Kom igjen.
Hei!
Kan jeg følge deg?
-Vil du ha skyss? -Nei da.
Å ja. Du har ikke noe hjem. Eller har du?
-Du forklarte aldri… -Skal vi ta en drink?
Hvorfor det plutselige utbruddet?
Greit, kom igjen.
Tekst: Kristján J. K. Steinarsson