"Det trodde jeg ikke om Raúl." Nei, ikke jeg heller.
Som dere kan forestille dere, trodde ingen det.
"Du fortjener det beste. Drit i ham."
Takk, men jeg kan ikke engang tenke på det nå,
for jeg klarer ikke å hate ham.
Jeg er helt fortapt nå og vet ikke hva jeg skal gjøre.
"Hvem postet videoen?"
Jeg vet ikke. Jenta som klinte med Raúl, antar jeg. Hun går i klassen min.
Da hun begynte her, postet hun en egen sexvideo.
Hun sa at mobilen hennes ble stjålet, og at en annen postet den, men det var løgn.
Det var for oppmerksomheten. Hun liker at folk ser at hun knuller de hun erobrer.
Hun må ha dårlig selvrespekt.
"For ei hore." Ja, for ei hore.
ELITESKOLEN
- Jeg tenkte vi kunne spise frokost. - Ja, men jeg har dårlig tid.
Plager det deg at vi holdt hverandre mens vi sov?
Tja, for å være ærlig gjør det meg opprørt.
Jeg vil ikke venne meg til det. Selv om du er sammen med Iván…
Det er ikke det viktigste nå. Jeg vil være sammen med deg, slik at du har det bra.
Jeg vil ha det bra. Fordi du er her. Og så vil jeg få det helt jævlig.
Ikke si det, Omar.
Hør her. Du og Iván har ikke slått opp for min skyld?
Nei da. Selvsagt ikke. Det er bare at…
Iván og jeg vil gjøre ting på riktig måte. Vi trengte tid fra hverandre.
Alt jeg vil, er at du skal ha det bra.
Ok? Og om du trenger å holde avstand, skal du få holde avstand.
Har du et øyeblikk?
- Hva i helvete er alt dette? - Hva? Det var en del av planen.
Nei, dette var ikke planen. Den var å få det til å se ut som Raúl var utro.
Ikke at jeg var verdens største hore. Du har skadet meg, ikke ham.
- Kanskje jeg gikk litt langt. - "Kanskje litt."
- Ok, jeg gikk for langt. Unnskyld. - Kaster du meg til ulvene i klassen også?
- Om de finner ut at det er juks… - Og videoen?
- Måtte du si at jeg postet den? - Det passet perfekt med fortellingen.
Med hva?
- Med fortellingen. - Hva i helvete prater du om?
- Planen var å lage en historie. - Ja.
Der jeg var offeret. Alle historier, særlig på sosiale medier,
trenger figurer med en merkelapp.
Her er jeg "offeret", Raúl er "utro kjæreste"…
Og jeg er "hora".
Om du tenker over det, har det alltid vært merkelappen din.
Den er ikke ny og ser ikke ut til å plage deg.
- Hva? - Du oppmuntrer til den.
- Du gir blaffen. Ikke sant? - Hva faen er det du sier?
Jeg sa ja til å hjelpe. På én betingelse. Du skulle forsvare meg mot Raúl.
Jeg visste ikke at jeg måtte forsvare meg mot deg. Du er ikke til å tro.
Viktig informasjon, mine venner! I dag gjenåpnes det nye Isadora House.
Og dere er alle invitert.
- Nye? Hva er annerledes? - At dere snakker med eieren.
At jeg ikke vil forhandle, betyr ikke at jeg ikke vil være sammen med deg.
Da jeg spurte, sa du at vi ikke var noe.
Ja, jeg vet det. Unnskyld. Du må tro at jeg er gal, men…
Jeg vet at du forstår meg. Sånne ting skjer med meg.
Det er vanskelig å takle din familie, min familie, oss…
Og jeg tvilte et kort øyeblikk, men jeg skal ikke tvile mer.
Stoler du på meg?
Kom igjen…
Ja da.
- Hva? - Det er ingenting.
- Hva gjør du? - Slutt å lytte, ellers melder jeg fra.
Å ja. Må jeg minne deg på hvem som er sjef her?
Hør her, Luis. Om jeg føler at noe holder på å gå galt, driter jeg i rangordningen.
Faen…
Altså…
Ok, jeg trenger bare mer tid. Én dag. Så jeg kan gjøre avlyttingen lovlig.
Isadora er eieren nå. Jeg kan få mer informasjon.
Det er opp til deg.
Sonia? Vi jobber med appen.
Husker du at du sa at det ikke fins onde mennesker, bare folk som lider?
Jeg begynner å tvile på det.
- Har det noe med appen å gjøre? - Ja, det har noe med appen å gjøre.
Tja, jeg vet ikke.
Samme hva du syns om personen, at de tar feil,
eller at de er jævlig onde, så må du uansett hjelpe dem.
Alle trenger og fortjener hjelp.
Har du Lucas' nummer? Hvor er han? Hvorfor er han alltid sen?
Han må arrangere bordene. I dag. Vet han det?
Vet du hvem som kommer? Gjør deg klar. Det blir tøft.
Vel, vel! Er du her? Skulle ikke du reise bort?
Mamma kan ta seg av det alene.
- Jeg sa at jeg skulle være her. - Ja.
Så lenge jeg kan.
Sendte du Catalina den lille gaven?
- Hva tror du? - Jeg tror det.
Du aner ikke hvor mye raskere hun har gjort gjenåpningsprosessen.
Men før vi starter, vil jeg si noe.
Jeg er veldig stolt av deg.
Jeg trenger bare en liten underskrift. Her.
Jeg skriver under på papirer hele dagen, pappa.
Sånn er jobben. Du er eieren. Man får ingenting uten å lide litt.
Jeg vil vite hva dette er. Navnet mitt står overalt.
Det er alltid bra at du spør.
Du må vite hva du signerer og lese hver side.
Du må signere en utkastelsesordre
for en av bygningene til Isadora House, så den kan rives.
- Vent litt. Utkastelse? Bor det folk der? - Nei. De har det fælt der.
- Bygningen raser sammen. - Og vi sparker dem ut?
Taket faller fra hverandre.
Vi sparker dem ikke ut. Vi redder livene deres.
Jeg kan ikke forestille meg om noen… Det er vår eiendom.
Jo da, men kanskje de trenger mer tid til å finne ut hvor de skal dra.
Hva?
Ikke få meg til å si at mamma har rett. Det liker vi jo ikke.
Rett om hva?
At du sliter med å ta avgjørelser som er vanskeligere, tøffere…
Nei, jeg sliter ikke med noe. Det er alltid det samme med mamma.
Hun tramper alltid på selvfølelsen min.
Mamma sier det bare med kjærlighet og god dømmekraft.
Fordi hun kjenner deg. Og hun kjenner meg. Hun vet at du er min svakhet.
At jeg vil gjøre alt for at du skal støtte oss.
Fordi jeg tror blindt på deg.
Men kanskje dette ikke er riktig tidspunkt.
Jeg forventer for mye av deg. Hysj, ta det med ro. Det er greit.
Vi må vente litt lenger. Vi må prate, gjøre tingene klare. Litt etter litt.
Gi meg dem. Jeg skal underskrive.
- Her? - Ja.
- Hvorfor ser du sånn ut? - Og du? Det syns tydelig at du er bakfull.
- Ikke skift emne. Hva er i veien? - Ingenting. La oss dra hjem.
Se på øynene dine, da! Du har jo ikke sovet.
- Hva er i veien? - Ingenting. Vi drar hjem.
- Chloe. - Jeg ber deg. La oss dra.
Greit. Jeg rører meg ikke før du sier hva som foregår.
- Ok. Da tar jeg bussen. Ha det. - Vennen min.
Hør på meg. Jeg er moren din. Jeg kjenner deg ut og inn.
Jeg vet når du er glad, sur, forbannet, fornøyd…
Og det jeg ser nå, er at du er såret og har det vondt. Tar jeg feil?
Ikke spenn meg på pinebenken, Chloe. Har de gjort noe mot deg i timen?
Er det sånn? Noen gjorde noe mot deg. Ikke sant?
Å, vennen min.
Jeg vil ikke snakke om det. Jeg vil glemme det.
Om du vil glemme det, skal jeg hjelpe deg.
Vi skal gå ut og drikke øl, dra på spa, handle litt…
- En jentedag. Hva syns du? - Jeg vet ikke om jeg er i humør til det.
Kanskje du ikke er i humør til det, men det er det beste for deg.
HORE. LUDDER. JÆVLA DRITTSEKK.
HOPP UT FRA EN BRO OG SLUTT Å KNULLE.
Gi meg mobilen. Du er her for å slappe av. Gi meg den.
Jeg har bare lyst til å ligge på sofaen. Dra til Isadora om du vil.
Nei, jeg blir her med deg og ser en film. Greit?
Gutter. Vi blir kastet ut.
- Hva? - Vi har jo betalt husleia.
Alle i hele bygningen. Vi fikk akkurat kjennelsen.
Det står at bygningen er ødelagt. Vi må ut om ti dager.
Men alt var jo bra da de inspiserte.
- Faen ta. Det er en rettslig kjennelse. - Hva i helvete betyr det?
- Vi finner en annen leilighet. - På ti dager? Ikke faen. Vi drar ikke.
Ikke stress, ok. Dalmar og jeg løser dette.
Jeg blir mer stressa av ikke å gjøre noe.
- Gi meg mobilen. - Slapp av.
Jeg får mer angst av at du sier det.
- Kanskje det ikke er bra for deg. - Vi blir kastet ut.
Jeg får ikke angst uten grunn. Få den jævla mobilen!
- Pokker ta. - Hva?
Hva er i veien?
Utkastelsesbegjæringen er fra firmaet som eier bygningen.
- Og så? - Se på navnet.
Isadora House AS.
Hvordan kunne du?
- Jeg vet ikke hva du snakker om. - Gjør du ikke?
Faen…
Faen i…
Vet du ikke hva jeg snakker om? Inviterte du ikke Chloe?
Og så postet du det?
Og jeg ser ut som en drittsekk, mens du spiller offeret?
Hva i helvete?
Hold opp!
Herregud!
Hva i helvete driver du med? Hva?
Er det dette du lærer i de elendige timene?
Ja.
Kommer du nærmere, trykker jeg på voldsalarmen.
Hva?
Det er slutt. Nå er det virkelig slutt, Raúl.
Du og jeg er sammen om dette. La meg minne deg om det.
Greit.
Gå til politiet.
Fortell dem hva faen du vil.
Det du sier, har ingen verdi nå. Fortell om Iván. De vil ikke tro deg.
- Om jeg vitner, vil de tro meg. - Kom igjen. Vi går, sammen. Nå.
Kom, da.
Men om jeg blir dømt, blir du også det. Som overgriper, medhjelper og medskyldig.
For jeg kjørte over Iván, men resten var din idé. Husker du ikke det?
Så? Skal vi gå eller ikke?
Skal vi ikke? Kom igjen.
Ikke feig ut nå. Kom igjen.
- Jeg kommer og henter sakene mine. - Ja da…
Så morsomt! Hjelpe meg.
Har ikke hatt det så gøy på kino på lenge.
- Hadde dere det gøy? - Ja.
- Hva er den musikken? - Han må være i godt humør.
- Hva er den lukta? - Det lukter godt.
Eric, vennen min…
- Tante! - Hva er det du gjør?
- Jeg lager dessert til middagen. - Nei, hun lurer på hvorfor du er naken.
Å, det. Det var varmt ved ovnen, så jeg tok av meg klærne.
- Gå og kle på deg, vær så snill. - Hvorfor det? Vi er jo i familie.
- Vi er det, men kle på deg, nå. - Nei, da brenner sjokoladen seg.
- Får jeg smake? - Nei, jeg må gjøre det selv.
- Nei. - Kom igjen.
- Jo, kom an. La meg røre. - Nei.
- Jo. - Jeg sa nei.
- Jo da. - Nei.
- Eric. - Nei, sa jeg!
Hva gjør du, Eric?
- Nå er det nok! - Gikk det bra, gutten min?
- Jeg henter førstehjelpsutstyret. - Ja.
- La meg se. Blør du? - Lite grann.
- Føler du deg svimmel? - Nei, det går bra.
Mer popkorn!
Filmer er den beste måten å glemme det fæle i livet på.
- "Livet er ikke som på film." - "Livet er mye vanskeligere."
Cinema Paradiso.
- Sett i gang. - Ja.
Det er noe… Ikke la det være sånn, fordi… Greit.
Du hadde noe klissete der.
Unnskyld, fetter. Jeg lover at det aldri skal skje mer.
Det sier du alltid, men så driter du deg ut igjen.
- Gå til en jævla lege. - Ikke faen. Jeg vil ikke dopes ned.
- De får ikke grille hjernen min. - Da må du ut herfra.
Hva?
Jeg ber deg bare gå til legen og prøve det en stund.
Gjør det for min skyld. Men mest av alt for deg selv.
- Vi gjør noe sammen. - Jeg vet det.
- Innser du det? Jeg er… - Nei.
…så lykkelig.
- Så stolt. - Er det sant?
Tviler du?
Av og til. Men det er faktisk veldig hyggelig.
Jeg vil ha noe å drikke. Det fortjener jeg. Vi ses senere.
VILLERE ÅPNING
Du!
- Snakker du sånn til meg? - Ja, det gjør jeg.
Kutt ut, ellers får jeg deg kastet ut.
- Hva er det? - Er ikke du den nye eieren?
- Av Isadora House AS? - Jo. Og hva så?
Vi blir kastet ut på grunn av deg.
I utkastelsesordren står det at bygningen er ødelagt, men det er usant.
- Det er en jævla svindel. - Bor dere der?
Ga du ordre om at vi skulle kastes ut?
La oss ta en prat. Kom.
- Vi blir hjemløse! - Det er jævlig.
Prøv å forstå oss, ok?
Ja. Jeg sier bare at det er best om jeg snakker med henne. Stol på meg.
Vis meg kjennelsen.
- Selvsagt. - Ja.
- Helvete! - Hva er det?
Nei, jeg er bare sjokkert. Send den til meg.
Vent her nede. Jeg skal snakke med henne.
Faen.
Skal han knulle henne til fornuft?
- Bygningen er helt grei. - Nei. Den er ødelagt.
De sa at det er en løgn. Hva er det?
Situasjonen endrer seg når man ser ansiktene og navnene.
De er vennene våre også. Du vet hva du må gjøre.
- Stanse dette. - Gjør meg en tjeneste.
- Ikke bland forretninger inn i forholdet. - Eller er det svindel?
- Nei. - En av svindlene til faren din?
Nei.
- Ok. - Nei. Pappa bestemmer ikke over meg.
Se her, dette er utkastelsesordren. Underskrevet av dommer Catalina Durán.
Det er Rocíos mor. For et sammentreff. Faren din ga henne en masse penger.
Brikkene begynner å falle på plass.
Stans utkastelsen.
- Hva skjer? Er alt i orden? - Ja da, pappa. Alt i orden.
- Kan vi få være alene et øyeblikk? - Jo da.
- Hva skjer? - Ingenting. Jeg kommer straks.
Ja da, ta den tiden du trenger. Men husk gjestene våre.
Ja da. Bare et øyeblikk.
- Du bestemmer? - Ja, det gjør jeg.
Jeg bestemmer, men da må man ha baller.
- Og noen avgjørelser er ikke… - Ikke misforstå, Isa.
Du ville aldri kaste folk ut på gata. Og jeg ville aldri ha en sånn kjæreste.
Takk for denne kvelden sammen.
Jeg vil ikke plage deg. Men…
Vil du fortelle meg hva som skjedde?
- Venter du noen? - Nei.
Så rart. Jeg skal åpne, og så prater vi.
I morgen, ok? Jeg føler meg avslappet etter spaet. Jeg legger meg.
- Hvil deg. Glad i deg. - Glad i deg.
- Hei, jeg ville snakke om i går kveld. - Hva? I går kveld? Hva skjedde da?
Jeg forstår ikke hvorfor du stakk av.
Må jeg virkelig fortelle deg det?
Du er et barn. Jeg dreit meg ut og tok stoff med et barn. Skal jeg fortsette?
Vi hadde vært sammen en stund, og det var…
Stopp der. Hva er det du mener, Iván?
- Var jeg ikke et barn da vi flørtet? - Hvem er jeg nå, Mrs. Robinson? Herlighet!
- Jeg forstår ikke. - Hør nøye etter.
Jeg ville ikke, vil ikke og kommer aldri til å ville gjøre noe sånt med deg.
Hører du meg?
Jeg dreit meg ut. Fullstendig. Derfor stakk jeg av.
Vi klinte fordi vi begge var kjempedopa av de ketamin-greiene.
Punktum. Det var alt. Si at du forstår meg, vær så snill.
Ikke si noe om dette til noen. Særlig ikke Chloe.
Hører du meg?
Aldri noensinne.
Er alt i orden?
Ja da. Beklager det i stad. Jeg skal til legen i morgen.
Bra. Det gjør meg kjempeglad.
- Jeg er glad i deg. Det vet du. - Jeg er glad i deg.
- Hent noe å drikke. Kommer straks. - Ok.
Hei. Hvordan går det?
Hei, jeg må bo hos deg i noen dager. Jeg flytter fra fetteren min i dag.
Men vi skal feste en siste gang for å si ha det.
Hvitvin, takk.
Ok, ha det. Vi snakkes.
- Kan vi ta en prat? - Ja da.
Hvorfor tok du meg med hit?
Husker du da Isadora sa at moren din fikk bestikkelser fra foreldrene hennes?
- Hva i helvete er det du sier? - Det var en grunn til det.
Jeg kan ikke tro at dette skjer.
At datteren min deler dette fantastiske øyeblikket med oss.
Så jeg vil gjerne skåle for oss.
For Isadora House, og for min datters første steg som gründer.
Martín. Dette er min siste tjeneste. Jeg har tatt for mange sjanser.
Cata, du vet at det ikke er noe du bestemmer.
Det gjør jeg.
Det gjør vi.
Kom igjen. La oss skåle. Vær så snill.
Hva?
Vennen min.
Jeg vil stanse utkastelsen, pappa.
- Hva sa du? - Du hørte meg.
Hvorfor dette innfallet?
Det er ikke det. Det er en ordre. Den skal stanses.
Sånn er det.
- Går det bra? - Helt fantastisk.
Her står jeg. Og ser etter noen å knulle. For jeg er jævlig flink til å knulle.
Og til å drite meg ut og gå på trynet.
Helvetes bra i senga og lager et helvete for andre.
Det har jeg lært av mamma.
Og å bli tatt rotta på av… Det har jeg også lært av mamma.
Skal jeg følge deg hjem?
- Lov meg at du holder deg unna henne. - Hvem?
Moren min. Hold deg langt unna henne. Så langt du kan. Stikk av.
Hvorfor? Skjer det noe?
Hør her…
- Hun er moren din også, vennen min. - Du er full, og du prater tull…
- Hun er moren din. - Hun er ikke…
Min også. Du og jeg er søsken.
Og du vil si: "Det er umulig, for Carmen og jeg klinte."
Au da! Det er sant.
Hun er sånn. Hun ødelegger alt. Hele tiden.
Jeg er likedan. Jeg har det i blodet.
Men ikke se sånn ut. Her, gi meg en broderlig klem.
Broren min.
Men… vennen min.
JEG ER EI HORE. HAT MEG!
- Hei. - Au da.
- Du er drita, og du dummer deg ut. - Nei, det går bra.
Bli med meg.
- Nei. - Kom igjen.
Vi går opp.
Får jeg lov?
Du er en skikkelig gentleman.
- Er det bedre? - Ja takk.
Jeg trodde du skulle kaste meg over rekkverket.
Hvorfor det? På grunn av videoen? Jeg vet at den var Saras skyld.
Jeg ville bare hjelpe. Hun ba om det. Jeg vet ikke hvordan dette skjedde.
Akkurat.
Hun vil ha meg vekk. Hun må ha sagt at jeg er et monster.
Et sånt som vil dytte deg over rekkverket.
- Du fikk i det minste noe ut av det. - Ja, det gjorde jeg.
Ja, jeg ser offisielt ut som ei hore som alle syns er ekkel.
Det er det Sara gjør. Hun bruker deg, tar alt du har,
ødelegger selvrespekten din og imaget ditt, og så forsvinner hun.
Så du har aldri lagt hånd på henne. Som om du ville innrømme det.
Jeg vet ikke hvorfor jeg spør om dette… Hjelpe meg.
- Kan jeg være ærlig? - Vær så god.
Det er mange ting jeg angrer på ved forholdet vårt.
Og jeg kan ha hisset meg opp over henne. Til og med mistet kontrollen.
Men Sara får frem det verste i meg. Det er hun flink til.
Akkurat.
Og så får hun deg til å føle deg helt jævlig.
- Det høres kjent ut. - Akkurat.
Følte du deg jævlig?
- Ja. - Ok.
Da skal jeg si deg noe.
Det fortjener du ikke.
Jeg syns at du er ei vakker jente. Sjenerøs. En som hjelper folk.
Se hvordan du hjalp henne.
Hør her, vennen min. Om du vil knulle, behøver du ikke å godsnakke med meg.
Det er sånn du løser alt, hva?
- Ja. - Greit.
Vent her et øyeblikk, da.
Ok.
Greit, kom igjen.
Hei…
Jeg vet at jeg har brukt lang tid på å svare på alt som har skjedd,
men jeg har hatt mye å tenke på.
Mye har blitt sagt om videoen som ble lekket.
Det har vært mange løgner, og folk som ikke fortjente det, har blitt skadet.
Sara og jeg opplevde nok en av de vakreste kjærlighetshistoriene som har eksistert.
Men dessverre er den over. Og den var over.
Jeg har ikke forrådt noen eller vært utro mot noen.
Forholdet var allerede ødelagt.
Jeg er lei for å måtte si at Saras livestrøm
bare var skuespill, slik at hun skulle se ut som et offer for dere.
Det er sannheten.
Jenta som er med meg i videoen, heter Chloe og er helt utrolig.
Og jeg vil ikke bli for ivrig, men jeg liker henne virkelig.
Hun har ikke skylden for noe og kom heller ikke mellom oss,
for Sara og jeg var ikke sammen mer.
Jeg vil be dere om å respektere henne, fordi det fortjener hun.
Jeg ber dere også om det
i tilfelle det skulle bli noe mellom oss, noe jeg ville sette stor pris på.
Jeg ville bare fortelle det og si det selv.
Og ja… Vi ses snart. Jeg er så glad i dere. Ok?
Hva?
- Hvorfor ser du sånn ut? - Hvorfor livestrømmet du?
Det behøvde du ikke å gjøre.
Men… takk.
Det var det minste jeg kunne gjøre. Du fortjener det, og veldig mye mer.
Jeg syns at du er kjempekul.
Jøss. Og hva var det med at noe skulle skje mellom oss?
Tja, jeg vet ikke. Hvorfor ikke?
Jeg mener, kanskje om du vil…
Skal vi finne en suite?
La oss unngå den gamle fellen.
Vent…
Nå er det nok. Stans.
Ok. Jeg skjønner det ikke. Avviser du meg nå?
Jeg vil gjøre ting riktig. Og da må vi ta det med ro.
- Hva betyr det? Å spise middag og gå tur? - Hvorfor ikke?
Vi vil forandre det som skjer. Da må vi forandre hvordan vi gjør ting.
Jeg vet ikke.
Ikke lek med meg. Jeg har det ikke bra og er veldig sårbar.
Akkurat derfor vil jeg heller treffes en annen dag.
Når du er deg og ikke er redd for å bli kjent med meg. Ok?
Vi snakkes snart.
Takk.
Mamma. Hvorfor er du her?
- Rocío. - Hva gjør du med faren til Isadora?
Jeg vil hjem nå.
Om du går uten å svare, vil jeg tro at alt er sant.
Kjære Rocío, jeg vet ikke hva du har blitt fortalt
eller har funnet på selv, men nå drar jeg hjem, greit?
Hei. Hva er i veien?
Ingenting.
Jeg er her om du trenger noe.
Du vet ikke hvor vanskelig det er ikke å stole på familien din.
- Jeg snakker ikke med foreldrene mine. - Nei, men du har Nico og foreldrene hans.
- Du vet ikke hvor heldig du er med dem. - Det er sant.
De gjør så mye for deg.
Du skulle se Nico snakke om deg. Øynene hans lyser opp.
Jo da, men… På et tidspunkt vil han skjønne at jeg ikke fortjener det.
- At jeg er en jævla bløff. - Hvorfor sier du det om deg selv?
Du må skjønne hvor lykkelig Nico har vært siden du kom.
Noen som gjør en fyr som Nico så lykkelig, må fortjene det.
Du er ikke en bløff.
- Mener du virkelig det? - Når du liker deg selv, er du fantastisk.
- Hva? - Du kan ikke gå.
- Jo da. Hva gjør du? - Jeg sa at du ikke kan gå.
Takk.
Du har allerede gitt datteren min nok ideer.
Jeg hjalp henne å se at noe var urettferdig.
Jeg skjønner at du er en smarting.
Ellers ville ikke datteren min vært sammen med deg.
Så du vil skjønne dette raskt.
Du får ikke skyve henne vekk fra meg igjen.
Om du kommer i veien igjen,
vil blodet flyte. Og jeg vil ta meg av det selv.
- Er alt i orden? - Ja da.
- Hva skjer? - Ingenting.
Vi hadde bare en hyggelig prat.
Takk.
- Drittsekk. Er alt i orden? - Ja.
Skadet han deg?
- Er du sikker? - Ja. Hvorfor er du her?
Jeg holder øye med deg. En ordre fra pappa.
Forholdet ditt gjør deg sårbar for familien hennes. Det så jeg nå.
- Ta det rolig. Vi er ikke sammen. Bare gå. - Ikke tull.
Hva? Er du sur? Du vil ikke at vi skal være sammen, og nå er du sur?
Nå som hun har makt, kunne du vært vår mann på innsiden.
Ikke kødd, Pau. Dere er like jævlige.
- Hva? - Dere er like jævlige. Du og dem.
- Vis litt respekt. - Nei. Dra til helvete.
God morgen.
- Hei, dere! - Helvete, Dalmar, kan du banke på?
- Vi blir ikke kastet ut. - Hva?
Dídac klarte det. Isadora trakk seg.
Kom hit!
Men Eugenios…
Eric er ikke på rommet, og han har ikke sovet i sengen.
- Har du ringt mobilen hans? - Ja, men han tar den ikke.
- Kom dere ikke sammen hjem fra festen? - Nei.
Hva er i veien?
I går sa jeg at han måtte dra om han ikke gikk til legen.
- Hvorfor sa du det? - Han lovet å gå.
Men…
Eric, vennen min.
Jeg var ute hele natten, men det går bra. Jeg sa at jeg skal gå, og det skal jeg.
Onkel. Vi kan gå til en av psykiaterkollegene dine nå med en gang.
Selvsagt, Eric.
Sett deg og spis frokost med oss, så skal jeg kjøre deg etterpå.
Hva vil du ha?
Kaffe? Vær så god.
- Jeg drar fra Madrid. - Jeg forstår ikke hvorfor.
Fordi jeg er lei, Luis.
Lei av familien min, familien til Isadora og av Isadora når hun er sammen med dem.
Vent. Hva mener du?
Alt går virkelig til helvete, og det påvirker meg.
- Det er alt. Jeg stikker. - Ok, jeg skjønner.
Men det er sant at Isadora har stanset utkastelsen og trukket seg, ikke sant?
Hvordan vet du det?
Alt har forandret seg mellom dere etter at Martín ankom.
Han kom hit, begynte å slåss med familien din, lurte Isadora,
og det kom mellom dere, ikke sant?
Hvordan i helvete vet du alt det?
Hva?
Hei. Har du det bedre?
Ja. Jeg føler at jeg gjorde det jeg måtte.
Så bra.
- Vet du hva dette er? - Ja.
Om du hjelper meg å ta Martín, vinner vi begge.
Jeg setter ham i fengsel. Du får Isadora tilbake.
Men jeg trenger din tillatelse til å lytte til samtalene dine.
Og når den tiden kommer, å bruke dem under rettssaken.
Har jeg din tillatelse?
Fortell.
- Så du vil bare gå etter Martín? - Ja.
- Ikke familien min eller Isadora? - Jeg lover.
Da har du den.
Tekst: S. Marum