‫"לא ציפיתי לזה מראול."‬
‫כן, גם אני לא, ‬
‫כפי שאתם יכולים לתאר לעצמכם.‬
‫אף אחד לא ציפה לזה.‬
‫"מגיע לך את הטוב ביותר, שרה. שיזדיין."‬
‫תודה, אבל כרגע‬ ‫אני אפילו לא מסוגלת לחשוב על זה, ‬
‫כי אני לא יכולה להביא את עצמי לשנוא אותו.‬
‫אני לגמרי אבודה עכשיו.‬ ‫אני לא יודעת מה לעשות.‬
‫"מי פרסם את הסרטון?"‬
‫אני לא יודעת.‬ ‫זו שהתמזמזה עם ראול, אני מניחה.‬
‫היא בכיתה שלי.‬
‫כשהיא התחילה ללמוד אצלנו, ‬ ‫היא פרסמה סרטון סקס של עצמה.‬
‫היא טענה שהטלפון שלה נגנב‬ ‫ושהסרטון פורסם בלי רשותה, ‬
‫אבל זה היה שקר.‬ ‫היא פרסמה אותו כדי לקבל תשומת לב.‬
‫לא יודעת.‬ ‫היא בטח אוהבת שרואים את הכיבושים שלה.‬
‫אני מניחה שיש לה הערכה עצמית נמוכה מאוד.‬
‫"איזו זונה."‬
‫כן, איזו זונה.‬
‫- אליטה -‬
‫חשבתי שנאכל ארוחת בוקר ביחד.‬
‫כן, אבל אני ממהר.‬
‫היי, הפריע לך שישנו מחובקים?‬
‫טוב…‬
‫האמת היא שזה מרגיז אותי.‬
‫אני לא רוצה להתרגל לזה.‬
‫גם אם אתה ואיוון לא ביחד…‬ ‫-זה לא משנה כרגע, טוב?‬
‫אני רוצה להיות איתך כדי שתהיה בסדר.‬
‫ואני אהיה בסדר, כי אתה כאן.‬
‫ואני אדפק מזה בסופו של דבר.‬
‫אל תגיד את זה, עומאר.‬
‫תגיד…‬
‫אתה ואיוון… לא נפרדתם בגללי, נכון?‬
‫לא.‬
‫לא, ברור שלא. פשוט…‬
‫איוון ואני רוצים לעשות את הדברים‬ ‫כמו שצריך, ואנחנו צריכים קצת זמן בנפרד.‬
‫תשמע, אני רק רוצה שתהיה בסדר.‬
‫טוב? ואם אתה צריך ספייס, ‬
‫תקבל ספייס.‬
‫שרה, אפשר לדבר איתך לרגע?‬
‫את מוכנה להסביר לי מה זה צריך להיות?‬
‫מה? זה היה חלק מהתוכנית.‬
‫לא, זה לא היה חלק מהתוכנית.‬
‫התוכנית הייתה‬ ‫לגרום לראול להיראות כמו בוגד, ‬
‫לא להוציא אותי הזונה הכי גדולה בעולם.‬
‫הסטת את האש אליי, לא אליו.‬
‫טוב, אולי הלכתי טיפה רחוק מדי.‬ ‫- "טיפה רחוק מדי."‬
‫בסדר, הלכתי רחוק מדי. אני מצטערת.‬
‫ואת זורקת אותי לזאבים גם בכיתה?‬
‫אם הם יגלו שהמצאנו את זה…‬ ‫-והסרטון?‬
‫למה היית חייבת לומר שאני פרסמתי אותו?‬ ‫-כי זה השתלב מעולה בסיפור.‬
‫במה?‬
‫בסיפור. הנרטיב.‬ ‫-על מה את מדברת, לעזאזל?‬
‫התוכנית הייתה להמציא סיפור.‬
‫כן.‬ ‫-סיפור שאני הקורבן בו.‬
‫בכל הסיפורים, במיוחד ברשתות החברתיות, ‬ ‫צריך דמויות שמוגדרות על ידי תווית.‬
‫במקרה הזה, אני "הקורבן", ראול הוא "הבוגד"…‬
‫ואני "הזונה".‬
‫טוב, אם חושבים על זה, ‬ ‫זו התווית שלך מאז שהגעת לכאן.‬
‫בעצם היא לא דבר חדש, ‬ ‫ולא נראה שזה מפריע לך.‬
‫סליחה?‬ ‫-את אפילו מעודדת את זה.‬
‫אז זה לא מזיז לך. או שכן?‬
‫על מה את מדברת, לעזאזל?‬
‫תקשיבי, הסכמתי לעזור לך.‬
‫בתנאי אחד. שתגני עליי מפני ראול אם צריך.‬
‫לא ידעתי שאצטרך להגן על עצמי מפנייך.‬
‫לא ייאמן.‬
‫חברים, מידע חשוב!‬
‫היום הפתיחה המחודשת של איסדורה האוס, ‬
‫וכולכם מוזמנים.‬
‫מחודשת? מה התחדש?‬
‫שאת מדברת עם הבעלים.‬
‫אני לא רוצה לעשות מו "מ עם המשפחה שלך, ‬ ‫אבל זה לא אומר שאני לא רוצה להיות איתך.‬
‫שאלתי אותך עלינו, ואמרת שאנחנו כלום.‬
‫כן, אני יודעת.‬
‫אני יודעת. אני מצטערת.‬ ‫אתה בטח חושב שאני משוגעת, אבל…‬
‫אני יודעת שאתה מבין אותי.‬ ‫לא פלא שאני ככה.‬
‫ממש קשה להתמודד עם המשפחה שלך, ‬ ‫המשפחה שלי, עם שנינו…‬
‫והיו לי ספקות לרגע, ‬ ‫אבל עכשיו כבר אין לי ספקות.‬
‫אתה סומך עליי?‬
‫נו…‬
‫כן, ברור.‬
‫מה?‬
‫כלום.‬
‫מה זה היה?‬
‫או שתפסיק להאזין, או שאדווח עליך.‬
‫כן, ממש. להזכיר לך מי הבוס?‬
‫לואיס, בבקשה…‬
‫כשאני מרגישה שאני עומדת לטבוע בחרא, ‬ ‫ההיררכיה לא מעניינת אותי.‬
‫לעזאזל…‬
‫אה…‬
‫טוב. אני רק צריך עוד קצת זמן. יום אחד.‬
‫יום אחד כדי לקבל היתר להאזנת סתר.‬
‫איסדורה היא הבעלים החדשים עכשיו.‬ ‫אוכל להשיג עוד מידע.‬
‫זו ההחלטה שלך.‬
‫סוניה? תתרכזי באפליקציה.‬
‫אתה זוכר שאמרת לי‬ ‫שאין אנשים רעים, יש רק אנשים שסובלים?‬
‫אני מתחילה לפקפק בזה.‬
‫זה קשור לאפליקציה?‬
‫כן, זה קשור לאפליקציה.‬
‫טוב… אני לא יודע.‬
‫גם אם את חושבת על האדם הזה שהוא טועה‬
‫או שהוא פשוט מרושע, ‬ ‫צריך לעזור לו בכל מקרה.‬
‫לכולם מגיע לקבל עזרה.‬
‫יש לך את המספר של לוקאס?‬
‫איפה הוא? למה הוא תמיד מאחר?‬
‫הוא צריך לסדר את השולחנות.‬ ‫זה היום. הוא יודע?‬
‫את יודעת מי מגיע, לא?‬
‫תתכוננו. יהיה קשוח.‬
‫תראו מי זה!‬
‫אתה כאן? לא נסעתם?‬
‫אימא יכולה להסתדר לבד.‬
‫אמרתי לך שאהיה איתך.‬ ‫-כן.‬
‫כמה שאוכל.‬
‫טוב. שלחת לקטלינה מתנה קטנה?‬
‫מה אתה חושב?‬ ‫-אני חושב שכן.‬
‫לא תאמיני כמה היא עזרה לי‬ ‫לזרז את הפתיחה מחדש.‬
‫לפני שנתחיל, אני רוצה להגיד משהו.‬
‫אני גאה בך מאוד.‬
‫אני רק צריך חתימה קטנה.‬
‫כאן.‬
‫חתמתי על מסמכים כל היום, אבא.‬
‫זה חלק מהעבודה. את הבעלים.‬ ‫אם קשה לך, סימן שאת בעלייה.‬
‫אני רוצה לדעת על מה אני חותמת.‬ ‫השם שלי מופיע בכל מקום.‬
‫זה מצוין שאת שואלת. תמיד תשאלי.‬
‫את צריכה לדעת על מה את חותמת‬ ‫ולקרוא כל עמוד.‬
‫את צריכה לחתום על אישור פינוי‬
‫לאחד הבניינים ששייכים לאיסדורה האוס, ‬ ‫כדי שיוכלו להרוס אותו.‬
‫רגע. מה זאת אומרת פינוי? אנשים גרים שם?‬
‫לא.‬
‫לא, לא. הם חיים בדיר חזירים.‬
‫הבניין הזה מט ליפול.‬ ‫-ואנחנו מעיפים אותם החוצה?‬
‫הגג מתפרק לחתיכות, מתוקה.‬
‫אנחנו לא מעיפים אותם.‬ ‫אנחנו מצילים את חייהם.‬
‫אני לא יכול לחשוב אפילו‬ ‫על מצב שמישהו… זה הנכס שלנו.‬
‫כן, אבא, אבל אולי הם צריכים עוד זמן‬
‫כדי למצוא מקום אחר לגור בו, לא?‬
‫מה?‬
‫אל תגרמי לי להסכים עם אימא, ‬ ‫כי אנחנו לא רוצים להגיע למסקנה שהיא צדקה.‬
‫צדקה לגבי מה?‬
‫לגבי זה שאת מתקשה מאוד לקבל החלטות‬
‫קשות יותר, כואבות…‬
‫לא, אני לא מתקשה בשום דבר. בשום דבר.‬
‫אימא תמיד עושה את זה.‬
‫היא רומסת לי את ההערכה העצמית.‬
‫אימא אומרת את זה‬
‫עם כל האהבה שלה‬
‫וכושר השיפוט שלה.‬
‫כי היא מכירה אותך.‬ ‫ומעל הכול, היא מכירה אותי.‬
‫היא יודעת שאת נקודת החולשה שלי, ‬
‫שאעשה הכול כדי שתהיי לצידנו.‬
‫כי אני מאמין בך אמונה עיוורת.‬
‫כן?‬
‫אבל…‬
‫אולי זה לא הזמן הנכון.‬
‫אני מצפה ממך ליותר מדי. זה בסדר.‬
‫זה בסדר, מתוקה. לא קרה כלום.‬
‫אנחנו צריכים לחכות עוד קצת.‬ ‫אנחנו צריכים לדבר, ללכת צעד צעד.‬
‫אבא.‬ ‫-לאט לאט.‬
‫תן לי את זה. אני אחתום, אבא.‬
‫כאן?‬ ‫-כן.‬
‫מתוקה, מה הפרצוף הזה?‬
‫ושלך? הוא זועק "יש לי הנגאובר מטורף".‬
‫אל תשני את הנושא. מה קרה?‬
‫כלום. בואי ניסע הביתה.‬
‫שיט, אימא.‬ ‫תראי את העיניים שלך. לא ישנת בכלל!‬
‫קלואה, מה קרה?‬ ‫-כלום, אימא. בואי ניסע הביתה.‬
‫קלואה.‬ ‫-אני מתחננת, אימא. בואי ניסע.‬
‫טוב.‬
‫אני לא זזה עד שתספרי לי מה קרה.‬
‫טוב. אני אסע באוטובוס. ביי.‬
‫מתוקה.‬
‫תקשיבי לי.‬
‫אני אימא שלך.‬ ‫אני מכירה אותך כמו את כף היד שלי.‬
‫אני יודעת מתי את שמחה, ‬ ‫עצובה, עצבנית, מרוצה…‬
‫ועכשיו מה שאני רואה הוא פגיעות וכאב.‬
‫אני טועה?‬
‫אל תשאירי אותי באוויר, קלואה, בבקשה.‬
‫עשו לך משהו בכיתה?‬
‫זה העניין?‬
‫מישהו עשה לך משהו. נכון, מתוקה?‬
‫אוי, מתוקה שלי…‬
‫אני לא רוצה לדבר על זה, טוב? ‬ ‫אני רוצה לשכוח מזה.‬
‫אם את רוצה לשכוח מזה, אני אעזור לך.‬
‫נלך לשתות בירה, לספא, לקניות…‬
‫יום כיף של בנות. מה דעתך?‬
‫טוב?‬ ‫-אני לא בטוחה שיש לי חשק.‬
‫אולי אין לך חשק, ‬
‫אבל זה יעשה לך טוב.‬
‫- זונה. פרוצה. זבל. -‬
‫- תקפצי מגשר‬ ‫ותפסיקי לחרב לאנשים את החיים -‬
‫תני לי את הטלפון.‬
‫מתוקה, את כאן כדי להירגע. תני לי אותו.‬
‫הדבר היחיד שבא לי לעשות זה להיזרק על הספה.‬
‫אבל לך אתה לאיסדורה אם בא לך.‬ ‫-לא. אני אשאר פה איתך ונצפה בסרט.‬
‫טוב?‬
‫חברים.‬
‫מפנים אותנו.‬
‫מה?‬ ‫-אותנו? שילמנו את שכר הדירה.‬
‫את כל הבניין. קיבלנו הרגע הודעת פינוי.‬
‫עומדים להרוס את הבניין.‬ ‫בעוד עשרה ימים ניזרק לרחוב.‬
‫אבל בדיקת המבנה עברה בלי בעיות.‬
‫לא נכון. זה צו של בית משפט.‬
‫מה זה אומר, לעזאזל?‬
‫שנצטרך למצוא דירה אחרת.‬ ‫-תוך עשרה ימים?‬
‫אין מצב. אנחנו לא מתפנים.‬
‫אל תדאג, בסדר? דלמאר ואני נטפל בזה. תירגע.‬
‫זה מלחיץ אותי.‬ ‫ולא לעשות כלום רק ילחיץ אותי עוד.‬
‫תן לי את הטלפון שלך.‬ ‫-עומאר, תירגע.‬
‫אל תגיד לי להירגע. זה רק מעצבן אותי.‬
‫אבל אולי זה לא טוב לך.‬ ‫-מפנים אותנו.‬
‫אני לא בלחץ סתם כי מתחשק לי.‬
‫תן לי את הטלפון המחורבן!‬
‫לעזאזל.‬
‫מה?‬
‫מה קרה?‬
‫תביעת הפינוי היא של החברה שהבניין בבעלותה.‬
‫ו…?‬ ‫-תראו את השם.‬
‫איסדורה האוס בע "מ.‬
‫איך יכולת לעשות לי את זה?‬
‫אני לא יודעת על מה אתה מדבר.‬ ‫-את לא יודעת?‬
‫פאק…‬
‫חתיכת…‬
‫את לא יודעת על מה אני מדבר?‬
‫לא הזמנת לכאן את קלואה?‬
‫ואז פרסמת את זה?‬
‫ואת גורמת לי להיראות כמו מניאק‬ ‫בזמן שאת משחקת את הקורבן?‬
‫מה נסגר?‬
‫תפסיקי! תפסיקי!‬
‫אלוהים!‬
‫מה את עושה, לעזאזל?‬
‫זה מה שמלמדים אותך‬ ‫בשיעורים המחורבנים האלה?‬
‫כן.‬
‫ואם תתקרב, אני אתקשר למשטרה.‬
‫מה?‬
‫זה נגמר.‬
‫זה נגמר לתמיד, ראול.‬
‫את ואני ביחד בסיפור הזה.‬
‫אני מזכיר לך.‬
‫טוב.‬
‫לך תתקשר למשטרה.‬
‫ספר להם מה שאתה רוצה.‬
‫המילה שלך כבר לא שווה כלום.‬
‫ספר להם על איוון. הם לא יאמינו לך.‬
‫אם אעיד, הם יאמינו לי.‬
‫בבקשה. בוא נלך ביחד. עכשיו.‬
‫קדימה.‬
‫אבל אם אני אפול, אתה תיפול.‬
‫כמתעלל, כשותף לפשע, וכשותף לדבר עבירה.‬
‫כי אני דרסתי את איוון, ‬
‫אבל כל השאר היה הרעיון שלך. שכחת?‬
‫נו? אז הולכים או לא?‬
‫לא? קדימה.‬
‫בוא נלך.‬
‫אל תשתפן עכשיו.‬
‫קדימה.‬
‫אני אחזור לקחת את הדברים שלי.‬
‫כן…‬
‫איזה קטעים! בחיי.‬
‫שנים לא נהניתי ככה בקולנוע.‬
‫היה לך כיף?‬ ‫-כן.‬
‫היי, מה המוזיקה הזו?‬
‫כנראה שהוא במצב רוח טוב.‬
‫מה הריח הזה?‬
‫איזה ריח טוב.‬
‫אריק, מתוק…‬
‫דודה!‬ ‫-מה אתה עושה?‬
‫מכין קינוח לארוחת הערב.‬
‫לא… אריק, ‬ ‫היא מתכוונת לשאול למה אתה ערום.‬
‫אה, זה. היה חם ליד התנור, אז התפשטתי.‬
‫יאללה, תתלבש, בבקשה.‬
‫למה? אנחנו משפחה, לא?‬
‫כן, אבל תתלבש, בבקשה.‬
‫לא, השוקולד יישרף.‬
‫אפשר?‬
‫לא, אני צריך לעשות את זה לבד.‬
‫לא.‬ ‫-בחייך.‬
‫כן. נו, תן לי לבחוש.‬ ‫-לא.‬
‫כן.‬ ‫-אמרתי לא.‬
‫כן, בבקשה.‬ ‫-לא.‬
‫אריק, בבקשה.‬ ‫-אמרתי לא!‬
‫אריק! מה אתה עושה?‬
‫מספיק!‬
‫אתה בסדר, בן?‬
‫אביא את ערכת העזרה הראשונה.‬ ‫-כן, לך.‬
‫תראה לי. יורד לך דם?‬ ‫-כן, קצת.‬
‫יש לך סחרחורת?‬ ‫-לא, זה בסדר.‬
‫עוד פופקורן!‬
‫סרטים הם הדרך הכי טובה‬ ‫לשכוח דברים מעפנים בחיים.‬
‫כי "החיים הם לא כמו בסרטים."‬
‫"החיים הרבה יותר קשים."‬
‫סינמה פרדיסו.‬
‫תלחצי על פליי.‬ ‫-כן.‬
‫אוי…‬
‫יש לך… אל תשאיר את זה ככה, כי…‬
‫זהו.‬
‫היה לך שם לכלוך.‬
‫אני ממש מצטער, דודן.‬
‫אני נשבע שלא אעשה את זה שוב.‬
‫זה מה שאתה תמיד אומר, אבל אז אתה מפשל שוב.‬
‫אתה צריך ללכת לטיפול.‬
‫אין מצב. אני לא רוצה שיסממו אותי.‬
‫לא אתן להם לטגן לי את המוח.‬ ‫-אז תצטרך לעזוב את הבית.‬
‫מה?‬
‫אני רק מבקש שתלך לטיפול ותיתן לזה סיכוי.‬
‫תעשה את זה בשבילי.‬ ‫אבל מעל הכול, תעשה את זה בשבילך.‬
‫אנחנו עושים משהו ביחד.‬
‫כן.‬
‫את קולטת את זה? אני…‬
‫לא.‬
‫אני כל כך מאושר.‬
‫כל כך גאה.‬
‫באמת?‬
‫יש לך ספקות?‬
‫לפעמים. אבל זה ממש נחמד, האמת.‬
‫אני הולכת לשתות משהו. מגיע לי, לא?‬
‫נתראה יותר מאוחר.‬
‫- פתיחה פרועה יותר -‬
‫את!‬
‫אתה מדבר אליי?‬ ‫-כן, אני מדבר אלייך.‬
‫אז תפסיק לדבר אליי ככה מייד, ‬ ‫או שאזרוק אותך החוצה.‬
‫מה קרה, ג'ואל?‬ ‫-את הבעלים החדשה, לא?‬
‫של איסדורה האוס בע "מ.‬
‫כן. אז מה?‬
‫מפנים אותנו מהדירה בגללך.‬
‫הוציאו לנו צו פינוי בטענה שהבניין מתמוטט, ‬
‫אבל זה שקר.‬
‫זו הונאה.‬
‫אתם גרים שם?‬
‫אז את הורית על הפינוי?‬
‫בואו נדבר.‬
‫בואו.‬
‫אנחנו ניזרק לרחוב!‬ ‫-אני יודע שזה דפוק.‬
‫נסה להבין אותנו, טוב?‬
‫אני מבין אתכם טוב מאוד. אני רק אומר‬ ‫שעדיף שאני אדבר איתה. תאמינו לי.‬
‫תראו לי את הודעת הפינוי.‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫שיט.‬
‫מה?‬
‫לא, אני בשוק. תשלח לי את זה.‬
‫חכו לי למטה. אני הולך לדבר איתה.‬
‫לעזאזל.‬
‫הוא ישכנע אותה, או מה?‬
‫הבניין בסדר גמור.‬ ‫-לא נכון. הוא מתמוטט, ומסוכן לגור שם.‬
‫הם אמרו לך שזה שקר.‬
‫מה?‬
‫דברים משתנים כשרואים אנשים ושמות אמיתיים.‬
‫הם חברים שלנו. את יודעת מה לעשות.‬
‫תעצרי את הפינוי.‬ ‫-תעשה לי טובה.‬
‫אל תערבב עסקים בקשר שלנו.‬
‫עסקים או הונאה?‬
‫זו לא הונאה.‬ ‫-זו לא אחת מההונאות של אבא שלך?‬
‫לא.‬
‫טוב.‬ ‫-זו לא.‬
‫שיהיה לך ברור, אבא שלי לא מחליט בשבילי.‬
‫תראי. זו הודעת הפינוי.‬
‫חתומה עליה השופטת קטלינה דוראן.‬
‫לעזאזל. זו אימא של רוסיו.‬
‫ממש צירוף מקרים.‬ ‫אבא שלך נתן לה מזוודה מלאה בכסף.‬
‫הכול מתחיל להתחבר.‬
‫תעצרי את הפינוי.‬
‫מה קרה? הכול בסדר, מתוקה?‬
‫כן, אבא. הכול טוב.‬
‫נוכל לדבר לרגע לבד, בבקשה?‬
‫כן.‬
‫מה קרה?‬ ‫-לא קרה כלום, אבא. אני כבר יוצאת.‬
‫טוב, קחי את הזמן.‬ ‫אבל אל תשכחי את האורחים שלנו.‬
‫כן, אני יודעת. אני כבר באה.‬
‫את זו שמחליטה, נכון?‬ ‫-כן.‬
‫אני זו שמחליטה, אבל צריך ביצים בשביל זה.‬
‫ויש החלטות שהן לא…‬ ‫-אל תשלי את עצמך, איסה.‬
‫את בחיים לא היית מעיפה אנשים לרחוב.‬
‫ואני לא אהיה עם מישהי שתעשה כזה דבר.‬
‫אימא, תודה על הערב הזה ביחד.‬
‫מתוקה שלי, אני לא רוצה ללחוץ עלייך, ‬
‫אבל…‬
‫את רוצה לספר לי מה קרה?‬
‫את מצפה למישהו?‬ ‫-לא.‬
‫מוזר. אני אפתח, ואז נדבר.‬
‫מחר, בסדר? אני רגועה, בזכות הספא.‬
‫אני הולכת לישון.‬
‫תנוחי. אוהבת אותך.‬ ‫-אני אוהבת אותך.‬
‫היי. רציתי לדבר על אתמול.‬ ‫-מה?‬
‫אתמול? מה קרה אתמול?‬
‫טוב, אני לא מבין למה ברחת.‬
‫אני באמת צריכה לספר לך, איוון?‬
‫אתה ילד.‬
‫עשיתי טעות עם ילד. לקחתי סמים עם ילד.‬
‫שאמשיך?‬
‫היה לנו נחמד, וזה היה…‬
‫עצור.‬
‫לאן אתה חותר, איוון?‬
‫בשביל מזמוזים לא הייתי ילד?‬
‫מי אני עכשיו, גב' רובינסון? אלוהים.‬
‫אני לא מבין.‬ ‫-תקשיב לי, בבקשה.‬
‫לא רציתי, אני לא רוצה, ‬ ‫ולעולם לא ארצה כל קשר רומנטי איתך.‬
‫אתה מבין?‬
‫פישלתי.‬
‫פישלתי קשות. בגלל זה ברחתי.‬
‫התמזמזנו בגלל ששנינו היינו מסטולים לגמרי‬ ‫מהקטמין המחורבן הזה.‬
‫זה הכול.‬
‫סוף הסיפור.‬
‫תגיד לי שאתה מבין, בבקשה.‬
‫ואף מילה על זה לאף אחד.‬
‫במיוחד לקלואה.‬
‫שמעת אותי?‬
‫לעולם.‬
‫הכול בסדר?‬
‫כן, ברור. תשמע, אני מצטער על קודם.‬ ‫אלך מחר לרופא.‬
‫מעולה, אחי. אני שמח לשמוע.‬
‫אני אוהב אותך, דודן. אתה יודע את זה.‬ ‫-ואני אוהב אותך.‬
‫תביא משהו לשתות. אני כבר חוזר.‬ ‫-טוב.‬
‫היי.‬
‫מה קורה, אחי?‬
‫תשמע, אני צריך לישון אצלך כמה ימים.‬
‫אני עוזב את הבית של הדודן שלי היום.‬
‫אבל אני הולך איתו‬ ‫למסיבה אחת אחרונה כדי להיפרד.‬
‫יין לבן, בבקשה.‬
‫טוב. ביי.‬
‫נדבר.‬
‫אנחנו יכולים לדבר לרגע?‬ ‫-כן.‬
‫מה קורה? למה הבאת אותי לכאן?‬
‫את זוכרת שאיסדורה פלטה משהו‬ ‫על זה שההורים שלה משחדים את אימא שלך?‬
‫מה אתה מנסה להגיד?‬
‫היא לא אמרה את זה סתם.‬
‫אני לא מאמין שזה קורה.‬
‫שהבת שלי באמת‬ ‫חולקת את הרגע הנפלא הזה איתנו.‬
‫אז אני רוצה…‬
‫אני רוצה להרים כוסית לחיינו.‬
‫לחיי איסדורה האוס, ‬
‫ולחיי הצעדים הראשונים של הבת שלי כיזמית.‬
‫מרטין.‬
‫זו הטובה האחרונה שלי.‬ ‫לקחתי יותר מדי סיכונים.‬
‫קטה, ‬
‫את יודעת שזו לא ההחלטה שלך.‬
‫זו ההחלטה שלי.‬
‫נכון?‬
‫שלנו.‬
‫בסדר? קדימה.‬
‫בואי נרים כוסית, בבקשה.‬
‫טוב?‬
‫מתוקה.‬
‫אני רוצה לעצור את הפינוי, אבא.‬
‫סליחה?‬
‫שמעת אותי.‬
‫מה האימפולסיביות הזו פתאום?‬
‫זו לא אימפולסיביות. זו הוראה.‬ ‫זה ייעצר.‬
‫זה הכול.‬
‫את בסדר?‬
‫מעולה.‬
‫הנה אני. מחכה לזיין מישהו.‬
‫כי אני ממש טובה בזיונים.‬
‫אני יודעת לדפוק ולהידפק.‬
‫להזדיין ולדפוק לאנשים את החיים…‬
‫אלה דברים שלמדתי מאימא שלי.‬
‫ולהידפק…‬
‫טוב, גם את זה למדתי מאימא שלי.‬
‫היי, שאקח אותך הביתה?‬
‫תבטיח לי שתתרחק ממנה.‬
‫ממי?‬
‫מאימא שלי.‬
‫תתרחק. כמה שיותר. תברח.‬
‫למה? קרה משהו?‬
‫תשמע…‬
‫היא גם אימא שלך, יקירי.‬
‫תשמעי, את שיכורה, ואת מדברת שטויות…‬
‫היא אימא שלך.‬ ‫-היא לא…‬
‫וגם שלי. אני ואתה אחים.‬
‫בטח תגיד: "לא יכול להיות, קלואה, ‬ ‫כי כרמן ואני התמזמזנו."‬
‫אופס!‬
‫זה נכון.‬
‫ככה היא.‬
‫היא דופקת הכול. כל הזמן.‬
‫גם אני ככה.‬
‫זה בדם שלי.‬
‫אבל אל תעשה פרצוף כזה.‬
‫בוא, תן לי חיבוק כמו אח.‬
‫אחי.‬
‫אבל…‬
‫חמוד.‬
‫- אני זונה. תשנאו אותי! -‬
‫היי.‬
‫אופס.‬
‫את שיכורה, ואת עושה שטויות.‬
‫לא, אני בסדר.‬
‫בואי איתי.‬
‫לא.‬ ‫-בואי.‬
‫בואי נעלה למעלה.‬
‫אפשר?‬
‫אתה כזה ג'נטלמן.‬
‫יותר טוב?‬
‫כן, תודה.‬
‫חשבתי שתזרוק אותי מהמעקה.‬
‫למה? בגלל הסרטון?‬
‫אני יודע ששרה תכננה את זה.‬
‫תשמע, רק רציתי לעזור לה.‬
‫היא ביקשה ממני.‬ ‫אני לא יודעת איך נכנסתי למצב הזה.‬
‫כן.‬
‫היא רצתה להיפטר ממני, לא?‬ ‫היא בטח סיפרה לך שאני מפלצת.‬
‫מפלצת שמסוגלת לדחוף אותך מהמעקה.‬
‫לפחות יצא לך מזה משהו.‬
‫כן.‬
‫כן, יצא לי להיראות כמו זונה‬ ‫ולדחות את כולם, בעיקרון.‬
‫זה מה ששרה עושה.‬ ‫היא מנצלת אותך, מוציאה לך את המיץ, ‬
‫מחרבת לך את ההערכה העצמית, ‬ ‫הורסת לך את התדמית, ואז נעלמת.‬
‫אז לא הרמת עליה יד.‬
‫טוב, כאילו שהיית מודה בזה.‬
‫איזה שאלות אני שואלת…‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫אפשר לדבר בכנות?‬
‫בבקשה.‬
‫יש הרבה דברים שאני מתחרט עליהם בקשר שלנו.‬
‫וכן, ייתכן שהוצאתי עליה כעסים.‬ ‫אפילו איבדתי שליטה.‬
‫אבל זה בגלל ששרה מוציאה ממני‬ ‫את הגרוע מכול. היא מעולה בזה. נשבע לך.‬
‫כן.‬
‫והיא גורמת לך להרגיש כמו חרא.‬
‫נשמע מוכר.‬
‫כן.‬
‫היא גרמה גם לך להרגיש חרא, נכון?‬ ‫-כן.‬
‫טוב.‬
‫אז תני לי להגיד לך משהו.‬
‫זה לא מגיע לך.‬
‫אני חושב שאת בחורה יפהפייה, ‬
‫נדיבה, שעוזרת לאנשים.‬
‫תראי איך עזרת לה.‬
‫נכון?‬
‫תשמע, חמוד, ‬
‫אם אתה רוצה לזיין אותי, ‬ ‫אתה לא צריך להתחנף.‬
‫ככה את מתקנת הכול, מה?‬
‫כן.‬
‫טוב.‬
‫אז חכי פה רגע.‬
‫טוב.‬
‫קדימה.‬
‫היי. אה…‬
‫אני יודע שלקח לי הרבה זמן‬ ‫להגיב לכל מה שקרה, ‬
‫אבל היה לי הרבה לעכל.‬
‫הרבה דברים נאמרו על הסרטון שהודלף.‬
‫היו הרבה שקרים, ‬ ‫ונעשה הרבה נזק לאנשים שזה לא מגיע להם.‬
‫לי ולשרה היה כנראה‬ ‫את אחד מסיפורי האהבה הכי יפים שיש.‬
‫אבל לצערי, זה נגמר.‬
‫והוא נגמר עוד קודם.‬
‫לא בגדתי באף אחת, ‬ ‫ולא הפרתי את האמון של אף אחד.‬
‫לא הייתה בגידה, כי הקשר שלנו הסתיים.‬
‫אני מצטער לספר לכם‬ ‫שהשידור החי של שרה באותו יום‬
‫היה הצגה אחת גדולה‬ ‫שנועדה לגרום לה להיראות כמו הקורבן.‬
‫זו האמת.‬
‫לבחורה שהייתה איתי בסרטון קוראים קלואה, ‬ ‫והיא בחורה מדהימה.‬
‫ואני לא רוצה להיסחף, ‬ ‫אבל אני ממש מחבב אותה.‬
‫היא לא אשמה בכלום, והיא לא הפרידה בינינו, ‬
‫כי שרה ואני כבר לא היינו ביחד.‬
‫אני מבקש ממכם לכבד אותה, ‬
‫כי מגיע לה כבוד.‬
‫אני גם מבקש מכם לכבד אותה‬
‫במקרה שהקשר בינינו יתפתח, ‬ ‫שזה משהו שאני מאוד מעוניין בו באופן אישי.‬
‫טוב, רק רציתי לספר לכם.‬ ‫רציתי להגיד את זה באופן אישי…‬
‫ו…‬
‫נתראה בקרוב. אני אוהב אתכם מאוד. טוב?‬
‫מה?‬
‫מה הפרצוף הזה?‬ ‫-מה הסיפור של הלייב סטרים?‬
‫לא היית צריך לעשות את זה.‬
‫אבל…‬
‫תודה.‬
‫זה המעט שיכולתי לעשות. טוב?‬
‫זה מגיע לך, והרבה יותר מזה.‬
‫אני חושב שאת ממש מגניבה.‬
‫ואו.‬
‫ומה היה החלק על זה שהקשר בינינו יתפתח?‬
‫טוב, אני לא יודע.‬
‫למה לא?‬
‫כאילו, אולי, אם את רוצה…‬
‫אתה רוצה להזמין סוויטה?‬
‫בואי לא ניפול לאותה מלכודת.‬
‫רגע…‬
‫תפסיקי. עצרי, טוב?‬
‫טוב. כאילו, אני לא מבינה.‬ ‫אתה דוחה אותי עכשיו?‬
‫אני רוצה לעשות את זה נכון.‬
‫ובשביל זה צריך להאט את הקצב.‬
‫מה זאת אומרת?‬ ‫לאכול ארוחת ערב ולצאת להליכה?‬
‫למה לא?‬
‫אנחנו רוצים לשנות את המצב, לא?‬
‫אז צריך לשנות את דרכי הפעולה שלנו.‬
‫תראה, אני לא יודעת.‬
‫אל תשחק איתי משחקים.‬ ‫אני בנקודת שפל ומאוד פגיעה כרגע.‬
‫בדיוק בגלל זה אני מעדיף שניפגש ביום אחר.‬
‫כשתהיי עצמך ולא תפחדי להכיר אותי.‬
‫טוב?‬
‫נדבר בקרוב.‬
‫תודה.‬
‫אימא?‬
‫מה את עושה פה?‬
‫רוסיו.‬ ‫-מה את עושה עם אבא של איסדורה?‬
‫אני רוצה ללכת הביתה עכשיו.‬
‫אם תלכי בלי לענות לי, אניח שהכול נכון.‬
‫רוסיו, מתוקה, ‬ ‫אני לא יודעת אילו סיפורים שמעת‬
‫או לאילו מסקנות הגעת בעצמך, ‬ ‫אבל אני הולכת הביתה עכשיו, טוב?‬
‫היי.‬
‫מה קרה?‬
‫כלום.‬
‫תשמעי, אני פה אם את צריכה משהו.‬
‫אתה לא מבין כמה קשה זה‬ ‫כשאי אפשר לסמוך על המשפחה שלך.‬
‫טוב, אני לא מדבר עם ההורים שלי.‬
‫כן, אבל יש לך את ניקו ואת דוד ודודה שלך.‬
‫אתה לא מבין כמה מזל יש לך שאתה איתם.‬
‫כן.‬
‫הם עושים כל כך הרבה למענך.‬
‫אם רק היית רואה איך ניקו מדבר עליך.‬
‫העיניים שלו נוצצות.‬
‫כן, אבל…‬
‫מתישהו הוא יקלוט שאני לא שווה את הטרחה.‬
‫שאני סתם שרלטן.‬
‫למה אתה אומר את זה על עצמך?‬
‫ברצינות, אתה צריך להבין‬
‫כמה ניקו מאושר מאז שנכנסת אליהם הביתה.‬
‫מישהו שמשמח את ניקו עד כדי כך‬ ‫בטוח שווה את הטרחה.‬
‫אתה ממש לא שרלטן.‬
‫את באמת מתכוונת לזה?‬
‫כשאתה בסדר עם עצמך, ‬
‫אתה מדהים.‬
‫מה?‬ ‫-אתה לא יכול ללכת.‬
‫בטח שכן. מה אתה עושה?‬
‫אמרתי שאתה לא יכול ללכת.‬
‫תודה.‬
‫כבר הכנסת לראש של הבת שלי מספיק רעיונות.‬
‫לא. רק עזרתי לה לראות אי-צדק.‬
‫אני מבין שאתה בחור חכם.‬
‫אחרת, הבת שלי לא הייתה‬ ‫מבזבזת עליך אפילו שנייה.‬
‫אז אתה תקלוט את זה ישר.‬
‫לא אתן לך להרחיק אותה ממני שוב.‬
‫אם תתערב שוב, ‬
‫יישפך פה דם.‬
‫ואני אעשה את זה במו ידיי.‬
‫הכול בסדר?‬
‫כן.‬
‫מה קורה כאן?‬ ‫-כלום.‬
‫הייתה לנו שיחה ידידותית, זה הכול.‬
‫תודה.‬
‫מניאק.‬
‫אתה בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫הוא פגע בך?‬
‫בטוח?‬ ‫-כן. מה אתה עושה פה?‬
‫משגיח עליך. אלה ההוראות של אבא.‬
‫בגלל הקשר שלך עם הבחורה הזו, ‬ ‫אתה בסכנה מצד המשפחה שלה. הרגע ראיתי.‬
‫אל תדאג. אני כבר לא איתה.‬ ‫אתם יכולים לרדת ממני.‬
‫אתה צוחק.‬
‫מה? אתה כועס?‬
‫קודם לא רצית שנהיה ביחד, ועכשיו אתה כועס?‬
‫עכשיו כשיש לה כוח‬ ‫אתה יכול להיות השתול שלנו.‬
‫פאו, אל תתחיל איתי. כולכם אותו חרא.‬
‫מה?‬ ‫-כולכם אותו חרא, אתה והם.‬
‫תראה קצת כבוד.‬ ‫-בחיים לא. לך תזדיין.‬
‫בוקר טוב.‬
‫חבר'ה.‬
‫שיט, דלמאר, לא לימדו אותך לדפוק על הדלת?‬
‫לא מפנים אותנו.‬
‫מה?‬
‫דידאק הצליח.‬
‫איסדורה חזרה בה.‬
‫קפוץ פנימה!‬
‫אבל אצל אוחניו…‬
‫תקשיבו, אריק לא בחדר שלו, ‬ ‫והמיטה שלו עדיין מסודרת.‬
‫ניסית להתקשר אליו לנייד?‬
‫כן, אבל הוא לא עונה.‬
‫לא חזרתם אתמול מהמסיבה ביחד?‬
‫לא.‬
‫מה קרה, ניקה?‬
‫אתמול אמרתי לו שאם הוא לא ילך לטיפול, ‬ ‫הוא יצטרך לעזוב את הבית.‬
‫למה אמרת לו את זה?‬
‫הוא הבטיח שהוא ילך.‬
‫אבל…‬
‫אריק, חמוד.‬
‫ביליתי את הלילה בחוץ, אבל אני בסדר.‬
‫דודן, אמרתי לך שאלך, ואני אלך.‬
‫דוד.‬
‫אם אתה רוצה, אפשר ללכת עכשיו‬ ‫לאחד העמיתים הפסיכיאטרים שלך.‬
‫בטח, אריק.‬
‫שב, תאכל איתנו ארוחת בוקר, ‬ ‫ואסיע אותך כשנסיים.‬
‫מה בא לך?‬
‫קפה?‬
‫קח.‬
‫אני עוזב את מדריד.‬
‫אני לא מבין למה אתה רוצה לעזוב.‬
‫כי נמאס לי, לואיס.‬
‫נמאס לי מהמשפחה שלי, מהמשפחה של איסדורה, ‬
‫וגם מאיסדורה כשהיא איתם.‬
‫רגע. אתה יכול להיות יותר ספציפי?‬ ‫-כן, אני אוכל הרבה מאוד חרא מכל הצדדים.‬
‫זהו. אני עוזב.‬
‫טוב, אני מבין.‬
‫אבל זה נכון שאיסדורה‬ ‫עצרה את הפינוי וחזרה בה, לא?‬
‫איך אתה יודע על זה?‬
‫הכול השתנה ביניכם‬ ‫מאז ההגעה של מרטין, אבא שלה.‬
‫הוא הגיע לכאן, ‬ ‫התחיל להיאבק עם המשפחה שלך בענייני עסקים, ‬
‫הוליך את איסדורה שולל, ו…‬
‫וזה יצר מתיחות ביניכם, נכון?‬
‫איך אתה יודע את כל זה, לעזאזל?‬
‫הא?‬
‫תגידי.‬
‫את מרגישה יותר טוב?‬
‫כן.‬
‫כן. אני מרגישה שעשיתי את הדבר הנכון, לא?‬
‫אני שמח.‬
‫אתה יודע מה זה?‬
‫כן.‬
‫אם תעזור לי לתפוס את מרטין, שנינו ננצח.‬
‫אני אכניס אותו לכלא, ‬ ‫ואתה תרחיק אותו מאיסדורה ותקבל אותה בחזרה.‬
‫אבל אני צריך את רשותך להאזין לשיחות שלכם.‬
‫וכשיגיע הרגע הנכון, להשתמש בהן בבית המשפט.‬
‫יש לי את אישורך?‬
‫תאמר לי.‬
‫אז תתפוס רק את מרטין?‬ ‫-כן.‬
‫לא מישהו מהמשפחה שלי ולא את איסדורה?‬ ‫-אני מבטיח.‬
‫אז יש לך אישור.‬
‫תרגום כתוביות: טל אקשטיין‬