SERIÁL NETFLIX
„To jsem od Raúla nečekala.“
Jo, já taky ne.
Jak si asi umíš představit, nikdo to nečekal.
„Zasloužíš si to nejlepší. Ser na něj.“
Díky, ale na to teď nemůžu ani pomyslet,
protože nemám kapacitu ho nenávidět.
Jsem úplně ztracená. Nevím, co dělat.
„Kdo to video postnul?“
Nevím, asi ta holka, co byla s Raúlem.
Mám ji ve třídě. Když nastoupila, postnula vlastní porno video.
Tvrdila, že jí ukradli telefon a nahráli ho bez souhlasu.
Ale lhala.
Bylo to kvůli pozornosti.
Nevím, asi se jí líbí, že ji vidí, jak ojíždí svoje úlovky.
Asi nemá moc sebeúcty.
„To je coura.“
Jo, to je coura.
ELITA
My spolu neposnídáme?
Jo, ale spěchám.
Vadilo ti, že jsme spali v obětí?
No,
upřímně mě to štve.
Nechci si na to zvykat.
I když seš s Ivánem…
O to teď nejde, dobře?
- Chci být s tebou, ať je ti fajn. - A bude, protože seš tady.
A to mě pak zase rozjebe.
To neříkej, Omare.
Hele.
S Ivánem
jste se nerozešli kvůli mně, že?
Ne.
Jasněže ne, jen že…
S Ivánem musíme dělat věci správně.
Potřebovali jsme čas.
Chci jen, ať jsi v pořádku.
Jo? A pokud potřebuješ prostor,
tak máš prostor.
Saro, můžeš na moment?
Co to do prdele je?
Co? Byla to součást plánu.
Ne, tohle nebyla součást plánu.
Plán byl, ať Raúl vypadá jako podvodník,
ne ať já vypadám jako ta největší coura.
Dalas mi to sežrat místo něho.
- Možná jsem to trochu přehnala. - „Možná trochu.“
Dobře, přehnala jsem to. Promiň.
A hodíš mě i vlkům ve třídě?
- Když zjistí, že je to falešný… - A video?
- Muselas říct, že jsem ho postnula? - Ale k té story se to hodilo.
K čemu?
- S tou story, s narativem. - O čem to do prdele mluvíš?
Plán byl vytvořit story.
- Jo. - Takovou, kde budu oběť.
Všechny story, obzvlášť na sítích, musí mít postavu, kterou jde onálepkovat.
V tomto případě jsem já „oběť“, Raúl „podvodník…“
A já „coura.“
Když se nad tím zamyslíš, je to tak, co jsi tady.
Není to nový a nevypadá, že by ti to vadilo.
- Pardon? - Ty tomu i pomáháš.
Je ti to fuk. Nebo ne?
Co to do prdele říkáš?
Souhlasila jsem, že ti pomůžu.
Podmínka byla, že mě ochráníš před Raúlem, když bude třeba.
Netušila jsem, že se musím chránit před tebou. Seš neuvěřitelná.
Důležité info, přátelé.
Dnes se znovu otevírá nový Isadora House.
Všichni jste zvaní.
Nový? Co se změnilo?
Mluvíš s novou majitelkou.
Že nechci jednat s tvou rodinou neznamená, že nechci být s tebou.
Ptal jsem se tě na nás a řeklas, že nejsme nic.
Jo, já vím.
Já vím. Promiň.
Asi si myslíš, že jsem blázen, ale…
Vím, že mi rozumíš. Tyhle věci se mi dějí.
Je fakt těžký potýkat se s tvou rodinou, mou rodinou, náma…
A na malou chviličku jsem pochybovala, ale už o tom pochybovat nebudu.
Věříš mi?
No tak…
Jo, jasně.
Co?
Nic.
Co to bylo?
Přestaň poslouchat, nahlásím tě.
Jasně. Mám ti připomenout, kdo je šéf?
Hele, Luisi, prosím tě.
Když vidím, jak padá hora sraček, na hierarchii seru.
Kurva…
Dobře, potřebuju jen jeden den. Jeden.
Jeden den a to odposlouchávání bude legální.
Teď to vlastní Isadora, můžu dostat další informace.
Je to na tobě.
Sonio?
Pracujeme na apce.
Víš, jak jsi mi říkal, že nejsou zlí lidi,
jen ti, kteří trpí?
Začínám o tom pochybovat.
Týká se to apky?
Jo, týká se to apky.
No…
Já nevím.
Ať si o nich myslíš cokoli, že nemají pravdu,
nebo že jsou kurva zlý,
stejně jim musíš pomoct
Každej potřebuje a zaslouží si pomoct.
Máš číslo na Lucase?
Kde je? Proč pořád chodí pozdě?
Musí chystat stoly. Je to dneska, ví to?
Víš, kdo přijde, ne?
Připrav se, bude to těžký.
No ale.
Jsi tady? Neodjel jsi?
Máma to sama nezvládne.
- Říkal jsem, budu pořád s tebou. - Jo.
Jak dlouho jen budu moct.
Poslala jsi Catalině pozornost?
- Co myslíš? - Myslím, že jo.
Nevěřila bys, jak pomohla urychlit proces znovuotevření.
Než začneme, chci ti něco říct.
Jsem na tebe moc pyšnej.
Potřebuju jen podpis.
Tady.
Celej den podepisuju papíry, tati.
Je to tvá práce. Jsi majitelka Isadora House.
Bez práce nejsou koláče.
Chci vědět, co podepisuju. Všude je tady moje jméno.
Dobře, že se ptáš.
Vždycky musíš vědět, co podepisuješ. Číst všechny strany.
Musíš podepsat souhlas s vystěhováním jedné z budov Isadora House,
ať ji můžou zbořit.
Ale počkat, vystěhování? Tam někdo žije?
Ne.
Ne. Žijí tam ve špíně.
- Ta budova je ruina. - A my je vyhazujeme?
Zlato, střecha se rozpadá.
Nevyhazujeme je, zachraňujeme jim život.
Neumím si vůbec představit, že někdo…
Je to náš majetek.
Jo, tati, ale možná potřebují víc času,
aby zjistili, co dál. Ne?
Co?
Nenuť mě říkat, že máma má pravdu, protože to nemáme rádi.
Pravdu o čem?
Že máš vážně problém s rozhodnutími,
která jsou složitější, těžší…
Ne, nemám problém s ničím.
S mámou je to pořád stejný. Pořád šlape po mým sebevědomí.
Máma to říká
s celou svou láskou
a svým dobrým úsudkem.
Protože tě zná. A navíc zná i mě.
Ví, že jsi má slabina.
Že bych udělal cokoli, abych tě měl na své straně.
Protože v tebe slepě věřím.
Ale dobře…
Možná není ten správný čas.
Chci od tebe hodně.
Klid, zlato. To nic.
Musíme ještě počkat, musíme si promluvit, přichystat to.
- Tati. - Krok za krokem.
Dej mi to, podepíšu to, tati.
- Tady? - Jo.
Zlato, co to je za výraz?
A tvůj? Křičí, že máš kocovinu.
Neodbočuj. Co se děje?
Nic. Jeďme domů.
Kriste, dívej na svý oči. Vůbec jsi sakra nespala.
- Chloe, co se děje? - Nic, mami. Jedeme domů.
- Chloe. - Prosím tě. Jedeme.
Dobře.
Nepohnu se, dokud neřekneš, co se děje.
Dobře, pojedu autobusem. Čau.
Zlatíčko.
Poslouchej mě.
Jsem tvá matka. Znám každé tvé gesto.
Vím, kdy jsi šťastná, smutná, naštvaná, spokojená…
A teď vidím
zranění a bolest.
Pletu se?
Nenech mě čekat, prosím, Chloe.
Udělali ti něco ve třídě?
To je ono?
Někdo ti něco udělal. Že, zlato?
Drahoušku…
Nechci o tom mluvit, dobře? Chci to zapomenout.
Pokud chceš zapomenout, pomůžu ti.
Půjdeme na pivka, do spa a nakupovat…
Holčičí den. Co myslíš?
Nevím, jestli mám náladu.
Možná nemáš náladu,
ale je to pro tebe nejlepší.
COURO. ŠTĚTKO. PODĚLANÁ ŠPÍNO.
SKOČ Z MOSTU A PŘESTAŇ FURT ŠUKAT.
Mobil.
Jsi tu za odpočinkem, zlato. Dej mi ho.
Chci jen ležet na gauči. Běž na Isadoru, jestli chceš.
Ne, zůstanu s tebou a koukneme na film.
Jo?
Kluci.
Vyhazují nás.
- Co? - Nás? Platíme nájem.
Celou budovu. Přišlo soudní nařízení.
Budova je prý ruina. Za deset dní nás vyhodí.
Ale výsledky inspekce byly dobrý.
Do hajzlu.
- Soudní nařízení. - Co to sakra znamená?
- Najdeme jinej byt. - Za deset dní?
Ani hovno. Nejdeme nikam.
Nevyšiluj. S Dalmarem to zvládneme. Klid.
Vyšiluju. A nicnedělání to jen zhoršuje.
- Dej mi mobil. - Omare, uklidni se.
Když to říkáte, jsem ještě nervóznější.
- Možná to pro tebe není dobrý. - Vyhazují nás.
Nejsem nervózní jen tak.
Ten podělanej mobil!
Do háje.
Co?
Co je?
Příkaz k vystěhování je od firmy, co vlastní dům.
- A? - Koukni na to jméno.
Isadora House s.r.o.
Jaks mi to sakra mohla udělat?
- Nevím, o čem mluvíš. - Nevíš?
Do prdele…
Do hajzlu…
Netušíš, o čem mluvím?
Nepozvalas Chloe?
A pak jsi to postnula?
Chceš, ať vypadám jak totální debil a ty hraješ oběť?
Co do prdele?
Přestaň!
Bože!
Co to do prdele děláš?
To tě učí v těch posraných lekcích?
Jo.
Přibliž se a volám policii.
Co?
Je konec.
Je už navždy konec, Raúle.
Ta a já jsme v tom spolu.
Připomenu ti to.
Fajn.
Běž na policii.
Řekni jim, co sakra chceš.
Tvý slovo teď nic neznamená.
Řekni jim o Ivánovi. Neuvěří ti.
Pokud budu svědčit, uvěří mi.
Tak jo. Pojďme. Spolu. Hned.
Jdeme.
Jdeš se mnou ke dnu.
Jako násilník, komplic a pro zatajování.
Protože jsem srazila Ivána, ale zbytek byl tvůj nápad. Nepamatuješ?
Tak? Jdeme, nebo ne?
Ne? No tak.
Jdeme.
Snad teď nevyměkneš.
No tak.
Vrátím se pro věci.
Jo…
To je sranda! Prosím tě.
Dlouho jsem se v kině takto nebavil.
- Užil sis to? - Jo.
Co je to za hudbu?
Musí mít dobrou náladu.
Co to tu voní?
Voní to dobře.
Ericu, zlato…
- Teto! - Co děláš?
Na večeři dělám dezert.
Ne, Ericu. Myslí, proč jsi nahý?
Aha, to.
- U plotny bylo vedro, tak jsem se vyslík. - Tak, běž se prosím oblíknout.
Proč? Jsme rodina, ne?
Jsme, ale běž se oblíct. Prosím.
Ne, čokoláda se připálí.
Můžu ochutnat?
Ne, musím to dělat sám.
- Ne. - No tak.
- Jo. No tak. - Ne.
- Zamíchám to. - Ne.
- Jo. - Řekl jsem ne.
- Jo, prosím. - Ne!
- Prosím. - Řekl jsem ne!
Ericu! Co to děláš?
Dost!
Jsi v pořádku, synu?
- Půjdu pro lékárničku. - Jo, běž.
- Podívám se. Teče ti krev? - Jo, trochu.
- Točí se ti hlava? - Ne, v pohodě.
Další popkorn.
U filmu nejlíp zapomeneš na sračky v životě.
„Protože život není jako ve filmu.“
„Život je daleko těžší.“
Bio Ráj.
- Pusť to - Jo.
Něco tam je… Nenechávej to tak, protože…
Dobře.
Něco se ti tam přilepilo.
Mrzí mě to, bratránku.
Vážně už se to nikdy nestane.
To říkáš pořád a pak to znovu poděláš.
Běž sakra k doktorovi.
Ani hovno. Nechci, ať mě cpou práškama.
- Nenechám je, ať mi usmaží mozek. - Tak budeš muset odejít.
Co?
Jen říkám, ať jdeš k doktorovi a chvíli to zkusíš.
Udělej to pro mě.
Ale hlavně kvůli sobě.
Děláme něco spolu.
Já vím.
Uvědomuješ si to? Jsem…
Ne.
…tak šťastný.
Tak hrdý.
Vážně?
Pochybuješ?
Někdy. Ale upřímně, je to fakt hezký.
Jdu se napít. Zasloužím si to, ne?
Tak zatím.
DIVOKÁ OTVÍRAČKA
Ty!
- Tak mluvíš se mnou? - Jo, přesně tak!
Tak hned přestaň, nebo tvá prdel skončí na chodníku.
- Co je, Joeli? - Jsi nová majitelka, ne?
Isadora House s.r.o.
Jo. No a?
Kvůli tobě nás vyhazují.
Vydali příkaz k vystěhování. Budova je prý zdevastovaná.
Ale je to lež.
Posranej podvod.
Vy tam bydlíte?
Tak tys nařídila vystěhování?
Promluvíme si.
Pojďte.
- Budeme na ulici. - Jo, je to průser.
Zkus nás pochopit.
Zkouším. Jen říkám, že nejlepší bude, když s ní promluvím já. Věř mi.
Ukažte to soudní nařízení.
- Jasně. - Jo.
Sakra!
Co je?
Nic, jsem v šoku. Pošli mi to.
Počkejte dole, proberu to s ní.
Sakra.
Namrdá do ní trochu rozumu, nebo co?
- Budova je v pořádku. - Ne, není.
Je to ruina a je nebezpečné tam bydlet.
Řekli ti, že je to lež.
Co?
Když vidíš reálný tváře a jména, tak se situace změní.
Jsou to i naši kamarádi. Víš, co dělat.
- Zastav to. - Udělej pro mě něco.
Nemíchej obchod do našeho vztahu.
Obchod nebo podvod?
- Není to podvod. - Není jen trik tvýho táty?
Ne.
- Dobře. - Není.
Nepleť si to. Táta za mě nerozhoduje.
Hele, tohle je příkaz k vystěhování.
Podepsaný soudkyní Catalinou Durán.
Do háje, to je Rocíina máma.
To je náhoda. Táta jí dal kufr nacpanej prachama.
Už se mi to začíná spojovat.
Zastav to vystěhování.
Co se děje? V pohodě, zlatíčko?
Jo, tati. V pohodě.
Dáš nám prosím chvíli o samotě?
Dobře.
- Co se děje? - Nic, tati. Hned půjdu.
Jasně, dej si na čas. Ale nezapomínej na lidi dole.
Já vím. Minutku.
- Řídíš to ty, ne? - Jo, řídím.
Řídím. Ale řídit to chce koule.
- A některý rozhodnutí nejsou… - Nepleť se, Iso.
Ty bys nikdy nikoho na ulici nevykopla.
A já bych nebyl s nikým, kdo to dokáže.
Díky za ten společnej večer, mami.
Hele, nechci tě stresovat.
Ale…
Nechceš mi říct, co se stalo?
- Čekáš někoho? - Ne.
Divný. Půjdu tam a pak to probereme.
Radši zítra, dobře? Je mi díky spa líp.
Jdu si lehnout.
- Odpočiň si. Mám tě ráda. - Já taky.
- Ahoj. Chci probrat včerejší noc. - Co?
Včerejší noc? Co se včera stalo?
No, nechápu, proč jsi musela utíkat.
Vážně ti to musím říkat, Iváne?
Jsi dítě.
Měla jsem průšvih s dítětem. Fetovala s dítětem. Mám pokračovat?
Byli jsme chvíli spolu a bylo to…
Zadrž.
Co se snažíš říct, Iváne?
Nebyl jsem dítě, když jsme něco měli?
Co jsem teď zač, nějaká milfka? Proboha!
- Nechápu. - Poslouchej mě a poslouchej mě dobře.
Nechtěla jsem,
nechci,
a nikdy nebudu chtít s tebou něco mít.
Rozumíš?
Podělala jsem to. Úplně. Proto jsem utekla.
Líbali jsme se, protože jsme byli úplně sjetí tím blbým ketaminem.
Tečka.
Konec příběhu.
Prosím řekni, že to chápeš.
Nikomu ani slovo.
Hlavně Chloe.
Slyšíš mě?
Nikdy.
V pohodě?
Jasně. Promiň za to dřív. Zítra jdu k doktorovi.
Super, kámo. Jsem tak rád.
- Mám tě rád, bratránku. Víš to? - I já tebe.
- Napij se. Hned se vrátím - Fajn.
Čau.
Jak je, kámo?
Hele, potřebuju u tebe pár dní přespat.
Dneska odcházím z bratránkova bytu.
Naposledy s ním jdu na party, na rozloučenou.
Bílé víno, prosím.
Dobře. Čau.
Budem v kontaktu.
- Můžeme něco probrat? - Jo.
Co je? Proč jsi mě sem vzal?
Pamatuješ, jak Isadoře uklouzlo, že její rodiče podplácí tvou mámu?
Co to do prdele říkáš?
Řekla to schválně.
Nemůžu uvěřit, že se to děje.
Že s námi má dcera opravdu sdílí tento úžasný moment.
Tak bych chtěl
navrhnout přípitek na nás.
Na Isadora House
a na první krůčky mé dcery jako podnikatelky.
Martíne.
Tohle byla má poslední laskavost. Moc riskuju.
Cato,
víš, že to není tvé rozhodnutí.
Je moje.
Naše.
Pokračuj.
Připijeme si, prosím.
Zlato.
Chci to vystěhování zastavit, tati.
Prosím?
Slyšels mě.
Proč tak impulzivně?
Není to impulzivní. Je to příkaz. Bude zastavené.
Tak to je.
Seš v pohodě?
Kurva v pohodě.
Stojím tady a hledám, koho omrdám.
To umím fakt dobře.
Mrdat.
I se nechat omrdat, nebo něco zmrdat.
Mrdat v posteli, mrdat lidem do života.
Naučila mě to máma.
I jak se dobře zmrdat…
To jsem se taky naučila od mámy.
Chceš, ať tě vezmu domů?
- Slib, že se od ní budeš držet dál. - Od koho?
Mé matky.
Drž se dál. Jak to jen půjde. Utíkej.
Proč? Něco se děje?
Hele…
Je to i tvá matka, zato.
Hele, seš opilá a meleš hovna…
- Je to tvá máma. - Není má…
I moje. Jsme sourozenci.
A ty řekneš, „To nemůže být pravda, protože s Carmen jsme něco měli.“
Jejda!
Je to tak.
Je taková.
Všechno rozmrdá. Vždycky.
Já jsem stejná.
Mám to v krvi.
Nedělej na mě ty obličeje.
Pojď, obejmi mě jako sestru.
Bratříček.
Ale…
Zlato.
JSEM COURA NESNÁŠEJ MĚ!
Jejda.
Seš ožralá a ztrapňuješ se.
Ne, jsem v pohodě.
Pojď se mnou.
- Ne. - No tak.
Pojďme nahoru.
Můžu?
Seš takovej gentleman.
Lepší?
Jo, díky.
Myslela jsem, že mě hodíš přes zábradlí.
Proč? Kvůli tomu videu?
Vím, že to byla jen Sara.
Hele, chtěla jsem jí jen pomoct.
Poprosila mě. Nevím, jak jsem se do toho zapletla.
Jasně.
Chce mě z očí. Asi ti řekla, že jsem zrůda.
Zrůda, co by tě hodila přes zábradlí.
Aspoň z toho něco máš.
Jo, mám.
Jo, v podstatě oficiálně vypadám jak coura a všem je ze mě zle.
To Sara dělá. Využívá a ždímá tě.
Zničí ti sebevědomí a veřejnou image.
A pak zmizí.
Takže jsi na ni nikdy nesáhl?
Jako bys to někdy přiznal.
Ty otázky, na který se ptám…
Proboha.
Můžu být upřímnej?
Do toho.
V našem vztahu lituju spousty věcí.
A jo, vážně jsem se na ni naštval. Byl jsem nekontrolovatelnej.
Ale Sara ve mně probouzí to nejhorší.
Je v tom dobrá. Přísahám.
Jasně.
A pak se díky ní cítíš úplně na hovno.
- To zní povědomě. - Jo.
Taky ses díky ní cítila na hovno?
Dobře.
Pak ti něco řeknu.
To si nezasloužíš.
Myslím, že seš nádherná holka.
Velkorysá.
Pomáháš lidem.
Podívej, jak si jí pomohla.
Hele, zlato…
Pokud mě chceš ošukat, ty sladký řeči nejsou třeba.
Tak všechno řešíš, co?
Jo.
Fajn.
Tak počkej chvilku tady.
Dobře.
Do toho.
Ahoj.
Vím, že mi dlouho trvalo odpovědět na všechno, co se stalo,
musel jsem toho dost promyslet.
O tom videu, co uteklo, se dost mluvilo.
Namluvilo se dost lží a dost se ublížilo lidem, co si to nezaslouží.
Se Sarou jsme měli
asi ten nejkrásnější milostný příběh, co kdy existoval.
Ale bohužel je konec.
A byl konec.
Nikoho jsem nepodvedl a nikomu jsem nebyl nevěrnej.
Nepodváděl jsem, náš vztah byl už zničenej.
Nerad to říkám,
ale Sařin stream byl jedno velký divadlo,
aby před váma vypadala jako oběť.
Tak to je.
Ta holka, co je v tom videu se mnou se jmenuje Chloe a je úžasná.
Nechci se nechat unést, ale myslím, že se mi fakt líbí.
Za nic nemůže, nevložila se mezi nás,
protože se Sarou už jsme nebyli spolu.
Prosím vás, abyste ji respektovali,
zaslouží si to.
A chci, abyste ji respektovali i proto,
že by mezi náma něco bylo, protože to bych fakt chtěl.
Jen jsem vám to chtěl říct a chtěl jsem to udělat osobně.
A…
Uvidíme se brzo, mám vás fakt rád.
Co?
Co se tak tváříš?
Co ten tvůj stream?
Tos nemusel.
Ale
díky.
To bylo to nejmenší.
Zasloužíš si to a daleko víc.
Myslím, že seš fakt super.
Teda.
A co to, že by mezi náma mohlo něco být?
No, nevím.
Proč ne?
Teda, pokud chceš…
Chceš jít do hotelu?
Nepadejme do těch samých pastí.
Počkej…
Dost. Přestaň, jo?
Dobře. Ale nechápu to. Ty mě teď odmítáš?
Chci to udělat dobře.
A pro to to musíme brát pomalu.
Co to znamená?
Večeře a procházky?
Proč ne?
Chceme to dělat jinak, ne?
Musíme začít dělat věci jinak.
Hele, kámo, já nevím.
Nic na mě nehraj. Jsem na tom zle a jsem zranitelná.
Přesně pro to bych šel ven někdy jindy.
Až budeš sama sebou a nebudeš se bát mě poznat.
Dobře?
Brzo se uvidíme.
Mami.
Proč seš tady?
- Rocío. - Co kuješ s Isadořiným tátou?
Už chci jít domů.
Když odejdeš bez odpovědi, budu myslet, že je to pravda.
Rocío, miláčku, nevím, jaké pohádky ti navykládali
nebo jaké sis vymyslela, ale jdu domů, dobře?
Co se děje?
Nic.
Jsem tady, kdybys potřebovala.
Netušíš, jak těžký to je, nevěřit vlastní rodině.
Já s rodičema taky nemluvím.
Jo, ale máš Nica, tetu a strejdu.
Ani nevíš, jaký máš štěstí, že s nima jsi.
Jasně.
Tolik pro tebe dělají.
Kdybs viděl, jak o tobě Nico mluví.
Úplně se rozzáří.
Jo, ale…
Jednou si uvědomí, že za to nestojím.
Že jsem jen fraška.
Proč tak o sobě mluvíš?
Vážně by sis měl uvědomit,
jak je Nico šťastnej, co ses nastěhoval.
Ten, kdo dokáže v někom jako je Nico vzbudit takový štěstí, za to stojí.
Vůbec nejsi fraška.
Myslíš to vážně?
Když seš v pohodě sám se sebou,
seš skvělej.
- Co? - Nemůžeš odejít.
Proč ne? Co to děláš?
Říkám, že nemůžeš odejít.
Díky.
Už jsi dceři nakukal dost nápadů.
Ne. Jen jsem jí pomohl uvidět nespravedlnost.
Chápu, že jsi chytrý člověk.
Jinak by s tebou dcera neztrácela ani minutu.
Takže to pobereš napoprvé.
Nenechám tě, abys ji ode mě znovu odehnal.
Pokud se do toho znovu zapleteš,
tak poteče krev.
Použiju jen vlastní ruce.
Všechno v pohodě?
Jo.
- Co se tu děje? - Nic.
Máme tu jen přátelský rozhovor, nic víc, ne?
Díky.
Hajzl.
- Seš v pohodě? - Jo.
Udělal ti něco? Určitě?
Jo. Proč seš tady?
Dohlížím na tebe.
Táta to chtěl.
Když seš s tou holkou, seš pod vlivem její rodiny. Viděl jsem to.
Neboj, nejsem s ní. Můžeš mě nechat na pokoji.
To je snad vtip.
Co? Seš naštvanej?
Nechceš, abych byl s ní a teď seš naštvanej?
Teď, když má moc, bys mohl být náš muž uvnitř.
Pau, neser mě. Vy jste úplně stejní, kámo.
Jste stejně prohnaný. Ty i oni.
- Měj trochu úcty. - Ani náhodou. Běž do hajzlu!
Dobrý ráno.
Kluci.
Do háje, Dalmare, mohl bys nejdřív klepat?
Nevystěhují nás.
- Co? - Dídac to zvládl.
Isadora ustoupila.
Pojď sem za náma!
Ale Eugenio je…
Lidi, Eric není v pokoji a má pořád ustláno.
Sakra, zkoušelas mobil?
Jo, ale nezvedá to.
Nepřišli jste z večírku spolu?
Ne.
Co se děje, Nico?
Řekl jsem mu, že když nepůjde za doktorem, musí odejít.
Proč mu to říkáš?
Slíbil, že půjde.
Ale…
Ericu, zlato.
Byl jsem celou noc pryč, ale to nic.
Řekl jsem, že půjdu. A půjdu.
Strejdo.
Můžeme hned jít za některým ze tvých kolegů psychiatrů.
Jistě, Ericu.
No tak, sedni si. Posnídej s náma a pak tě odvezu.
Co si dáš?
Kafe?
Posluž si.
Odjíždím z Madridu.
Nechápu, proč chceš z Madridu odjet.
Už toho mám dost, Luisi.
Už mám dost své rodiny, rodiny Isadory…
- I Isadory, když je s nima. - Zadrž. Můžeš být konkrétnější?
Jo, všechno jde do hajzlu a má to na mě vliv.
Stačilo. Odjíždím.
Dobře. Chápu.
Ale není pravda, že Isadora zastavila vyklízení a ustoupila?
Jo. Jak to víš?
Všechno se mezi váma změnilo, když přijel Martín, její otec.
Přijel, začal bojovat o obchody se tvou rodinou,
obelhal Isadoru
a vetřel se mezi vás dva, ne?
Jak to do háje všechno víš?
Co?
Hej.
Už je ti líp?
Jo.
Cítím, že jsem udělala, co jsem měla, ne?
Jsem rád.
Víš, co je tohle?
Jo.
Pomoz mi dostat Martína a oba vyhrajeme.
Zavřu ho, ty ho udržíš d Isadory a získáš ji zpět.
Budu ale potřebovat svolení, ať vás můžu odposlouchávat.
A až přijde čas, použít ho u soudu.
Dáváš mi svolení?
Řekni.
- Půjdeš jen po Martínovi? - Jo.
- Ne po mé rodině nebo Isadoře? - Slibuju.
Tak ho máš mít.
Překlad titulků: Ondřej Zacha