Omare, nebuď sobec. Seš v pohodě? Pojďme k doktorovi.
- Ne, jsem v poho, fakt. - To teda nejsi.
Jsem v pohodě, Dalmare, fakt.
Jenom mi hráblo.
A co Joel?
- Stáhneš ho s sebou. - Neříkej mu to, prosím.
Jestli tě to ještě někdy napadne, tak mi kurva zavolej.
Jasný?
ELITA
Dobré ráno.
Co se děje?
Připravil jsem nám snídani.
Nám?
Ty tu chceš zůstat?
Nemáme pokoje navíc, Joeli.
Můžu spát na gauči, než si najdu nový bydlení.
Ne?
Tak jo.
Na. Dáš si?
Jo.
Posnídáme?
Pojď sem.
Nejdeš do školy, tak můžeme být spolu, ne?
Tak pojď.
Jo, ale posnídáme.
Pojď sem.
No tak.
Na co ses díval?
Na nic. Na porno.
Hej. Dej mi to.
Vzrušuje tě Chloe?
Tobě se nevyrovná.
Takže vzrušuje.
Je sexy a ráda si hraje. Je to jako koukat na porno.
Co se sakra děje?
- No? - Nemám teď na to náladu.
Jasně.
Nikdy teď nemáš náladu.
Co je? Nelíbím se ti?
Ne, o to nejde.
O to nejde. Takže mě nemiluješ?
Chceš mě opustit?
Je to tak?
Chceš mě opustit, co? Tak už táhni do prdele!
Odejdi. Ukončíme to.
Zmiz, jestli se nebojíš.
Promiň.
Dobře? Udělám snídani.
Potřebuju dobrovolnici.
Díky.
Zkus mě plnou silou uhodit. Přímo do obličeje.
Připomínám, že bez útoku nemůže existovat sebeobrana.
Dneska se naučíme obrátit protivníkovu sílu
proti němu samotnému.
Tak mě udeř.
Saro, dělej.
Jde o energii.
Pokud víte, jak na to, síla, kterou na vás namíří,
se stane vaší silou.
Saro!
Co se děje?
Nemám ráda násilí.
Bojím se a dusím se.
Taky nemám ráda násilí.
Ale pokud se s ním setkáš, můžeš udělat jen dvě věci.
Utíkat nebo s ním bojovat.
Vrátíš se?
Ne.
Co se děje?
Nic.
ÚČET SARAUL.GOALS TĚ ZAČAL SLEDOVAT
Na.
Díky.
- Není zač. - Co se děje?
Trocha kamarádství za ten hejt, kterej si nezasloužíš.
Nemyslíš si, že jsem děvka?
Ne.
Obdivuju tě. Seš odvážná a svobodná žena.
Kéž bych byla jako ty.
Má to svoje negativa. Neumím si dělat kamarádky.
Lidi jsou pitomí.
Jo.
Promiň, že jsem nepřišla dřív.
- Chceš se kámošit? - Pokud chceš ty.
Kámoška by se mi rozhodně hodila.
Vyrazíme večer někam?
Tak jo.
Tak super.
- Půjdeme ke mně? - Jasně.
Když mi s Dalmarem pomůžete dům vystěhovat,
můžete si nechat, co chcete, a prodat to.
Táta vlastnil spoustu cenností.
POLICIE - ZÁKAZ VSTUPU
- To je ostuda. - A ten smrad.
Proto jste mě nepustili k byznysu?
Protože jsme drogový dealeři?
Bylo to nastražený, někdo s náma chtěl vyjebat.
- Myslíš, že jsem blbá? - Přestaň.
Nech toho. Nemáme s tím nic společného.
Neudělali bychom to.
Neobchodujem s drogama a nedovolíme, aby nás někdo špinil.
Není to trochu náhoda, že to tu bylo plný dealerů,
zrovna když byla šťára?
- Kdo to udělal? - Znáš odpověď stejně dobře jako já.
Sakra, tady je ale binec.
Pokud tě tu chytí policajti…
Kdy nám tvůj brácha přestane ničit život?
Kdy tvůj táta přestane podplácet?
Já už dál nemůžu.
Myslím to vážně. Už to nevydržím.
Snažila jsem se soustředit se jen na nás, ale nemůžu.
Tak co? Rozejdeme se?
Kvůli nim? Já nechci. Ty jo?
Já nevím.
Co?
Nevím, co chci nebo co nechci.
Ale chci mít klid.
Já nevím. Možná když s nima promluvíme…
Co tím myslíš?
Musíme s nima sednout, vyjednávat, rozdělit si věci…
Jenom přemýšlím nahlas.
Promluvíš s rodiči?
- Ne. - Proč?
- Nemá to cenu. - No tak.
Byl to tvůj nápad.
Nevzdávej to tak brzo.
Kvůli nám dvěma.
Dobře.
Tohle vyhrál v Brazílii.
Ty to fakt nechceš?
Ne. To opravdu cenný se stejně zaplatit nedá.
Tak ty seš za vodou.
Tak jo. Já už půjdu.
- Tak zatím. - Tak jo.
Co?
Nic. Jenom…
Rád jsem s tebou sám.
A dívám se ti do očí.
A dotýkám se tě.
A líbám tě.
A rád s tebou mlčím.
Takže už nemáš co říct.
To je pravda.
Sklapnu.
Sonio, vyřiď Luisovi, že jdu domů.
Jo. Jsi v pohodě?
Jsem, jenom je toho na mě trochu moc.
Do prdele!
- Kurva. - Omare.
Sakra.
Omare!
Do prdele.
Omare.
Omare, zlato…
- Promiň. - „Zlato“?
- Já vím. Promiň. - Jako vážně?
- Myslel jsem, že přijdeš až v sedm. - I tak jsi to neměl dělat!
- Omare. - V mý posteli!
- Já vím. - V mý posteli!
Promiň, jo? Máš pravdu. Nenapadlo mě to.
No jasně. Myslíš jenom na sebe.
Omare, odpusť mi, jo?
- Odpusť mi. - Nech toho
- Odpusť mi. - Takhle si to představuješ?
- Vypadni odsud. - Prosím.
- Vypadni! - Uklidni se.
Já se snažím, abych se s tím vyrovnal, zatímco ty neděláš vůbec nic. Běž!
- Omare. - Vypadni!
- Poslouchej. - To si nezasloužím.
Poslouchej mě.
To si nezasloužím.
- Běž pryč, Joeli. - Omare…
- Běž. - Omare.
Joeli, já zůstanu, jo?
Zůstanu s ním.
Sakra.
Vypadni odsud.
- Ne. Prašti mě. - Vypadni.
- Prašť mě. - Ven.
Potřebuješ to. Prašti mě, Omare.
- Vypadni, Iváne! - Uhoď mě!
- Řekl jsem vypadni! - Uhoď mě, Omare!
Řekl jsem…
Odejdi, Iváne.
Odpusť mi.
Uklidni se.
Prosím…
Omlouvám se.
Už mě nebaví,
že jeden musí trpět, aby byl druhej v poho.
Vždycky trpím já a nikdy nejsem v pohodě.
Chci vám oběma pomoct, abyste udělali správnou věc.
Tak to se ti daří. Prcat v mojí posteli. Pecka.
Hele, poslouchej.
Pokud mám zmizet, abyste byli s Joelem v pohodě,
tak to udělám.
Mám dost vlastních problémů i bez vyjebávání s ostatníma.
Víš, kam Joel šel?
Šli s Dalmarem ke mně.
Podívejte, jak oddychuje jako psík.
Co to děláš?
Vysílám živě.
Ahoj!
Nasadila sis prsten. Prima.
Koukejte na něj.
Tak jo, to je zatím vše.
Posílám pusu.
Páčko.
Dneska mám náladu.
Vážně?
Věříš mi?
Ano, proč?
Skoč nám do obchodu pro víno.
Máme víno v lednici.
Běž ho koupit víc.
A dej si záležet.
Dobře?
- Kam jdeš? - Nejdu za klukama.
Jdu za kámoškou. Potřebuju to.
Jsi v pořádku, zlato?
Někdy jo.
Hele…
- Nechceš společně zajet za Ivánem? - Nech toho. Prosím.
Podařilo se mu prodat dům a zbavuje se tátových věcí.
Má toho až nad hlavu.
Zbavuje se tátových věcí?
Tobě je šťastná rodina u prdele.
Chceš jen jeho dědictví.
- Hej! - Já tě znám.
Nebuď na mě drzá. Jsem tvoje máma.
Uvidíme se zítra. Měj se.
- Ahoj. - Ahoj.
Vítej.
Pojď dál.
- Díky. - Pojď dál.
Můžu se na něco zeptat?
Už je to tady…
Dobře. Překvap mě.
Ta historka o ukradeném telefonu,
ve kterém si náhodou měla zvrhlý video, který pak uniklo…
Jo. Co chceš vědět?
Vymyslela sis to, že?
Udělalas to ty.
Nemůžu to potvrdit ani popřít.
Já to věděla. Udělala bych to taky.
Cos věděla? Že to nemůžu potvrdit ani popřít?
Neuděláme živej přenos?
- Tak jo. - Jo?
Jo.
- Ahoj. Jak se máte? - Ahoj.
Tohle je moje kámoška Chloe. Koukejte na její pleť.
Tajemstvím je používat rozjasňovače.
Chceme si pustit film, dát si skleničku vína…
Není to skvělej plán?
- Ahoj. - Ahoj.
Ahoj.
- Jak se vede? - Dobře.
Znáte se z mých narozek, že?
- Jo. - Jo.
Vzal jsem červený i bílý. Nevím, který máš radši.
Nevadí ti, že se k nám přidá, že?
Vůbec. Je to váš dům.
Dobře. Pomůžu ti s vínem.
- Dobře. - Hned jsem zpátky.
Co to má být?
Pamatuješ, jak jsem to pokazila s Mencíou?
Jo.
Dneska to nezkazím.
Skoč pro jointy.
Jsem vyčerpaný.
To je mi jasný.
Jak je na tom?
Bylo těžký ho uklidnit.
Já vím.
Vím, jaký to je.
Bojím se, že se Omar vrátí tam, kde byl.
K těm sračkám.
Co se děje?
Já nevím.
Nevím teď nic jistě.
Co nevíš jistě?
Co bude s náma?
Přestaň. Všeho jsem se pro tebe vzdal.
Pro mě?
Nebo abys mu utekl?
Prosím?
Proč se mnou chceš být?
Abys utekl před Omarem a jeho depresí, že jo?
Jasně že ne, sakra. Já…
Mám tě rád. Jsem do tebe cvok.
Ale miluješ Omara.
Takže…
Možná na to teď není čas.
Je čas pomoct Omarovi a dohlídnout na něj.
Na jiný věci bude čas pak.
Hele… ty mě vážně opouštíš?
O školu se neboj. Nic se nemění.
Na to teď nemyslím.
Chci mít zase klid, jako dřív.
Tak já už půjdu, jo?
Uvidíme se ve škole.
Slyšela jsem, že se zbavuješ vzpomínek. Mohla bych ti s tím pomoct.
Moc toho nezbylo.
Vyřešil jsi to sám?
Ještě zbývá tátův šatník, ale ten vytřídím, až se mi bude chtít.
Bude to nejtěžší.
Máš led?
Bratranče?
Nechte mě být, prosím.
Co se děje, Ericu?
Jde o Chloe?
Nebo o Rocío?
Nechte mě, prosím.
Ne, Ericu.
Poslouchej mě, prosím.
Neopustíme tě. Nikdy tě neopustíme, ale pomoz nám.
Vezmeme tě na vyšetření.
Vím, že nejsem v pořádku.
Ale nemusí mi to říkat i cvokař a dávat mi prášky, po kterých budu zombie.
Díky za péči, ale dělám vám jenom starosti.
Prosím, nechte mě.
Necháme ho odpočívat.
Pokud bys něco potřeboval, jsme tady, jo?
Pojďme.
Která je to skříň?
Tahle.
Jdeme na to.
Co?
Nevím, jestli to dám.
Uděláme to spolu.
No tak.
Měli bychom se uklidnit a promluvit si.
Podnik půjde znovu otevřít jedině tak,
že se napíše na někoho jiného.
Vy dva to být nemůžete.
Dobře.
Fajn.
Tak jo. Nemůže to být ona ani já.
Fajn.
Martíne.
- No? - Můj názor znáš.
Ne, Martíne. Vím, na co myslíš.
- Je čas. - Ne.
Nevidíš to nebezpečí? Že se jí může něco stát?
- Ne, chci ji chránit. - Chráníš ji přehnaně.
A moc dlouho.
Radši všechno prodám a dám jí peníze, než abych ji do toho namočila.
- Netahejme ji do toho. Tečka. - No…
Zeptáme se jí. Je dospělá.
Je to fér. Jak to funguje?
Bude muset podepsat papíry.
Dáš si?
Dobře, díky.
Neztlumíme trochu světla?
Je dobrej.
Jo.
Hele…
Co se děje?
- Nejsi v poho? - Jsem rozčilená.
Myslela jsem, že budem kecat o holčičích věcech,
a teď tu dřepím s frajerem.
Neřeklas jí to?
Co mi měla říct?
Jasně. Tak to jste se spletli. Na tohle fakt nejsem.
Odcházím. Čus.
Chloe, počkej. Zůstaň, prosím. Myslela jsem, že to chceš.
Co jako?
Nechat se píchat bez zeptání?
To je ta odvaha a svoboda, co obdivuješ?
Sakra. Promiň.
Ne. Tohle se ode mě prostě čeká, co?
Fajn. Tohle ode mě chcete?
Tak jo.
Pojďme si hrát.
Tohle jsi chtěla, ne? Tak se přidej.
Jo. Pojď.
Mám to sundat?
Co to sakra děláš?
Nic.
Že nic? Nahráváš si mě.
To se ani nezeptáš?
Jdu na záchod.
Chloe, pusť mě dovnitř, prosím.
Necháme toho. Za všechno se omlouvám.
Stálo to za to?
Co jako?
Hrát si na kámošku, jen aby měl tvůj frajer novou hračku?
Chceš se kamarádit?
Jo, chtěla jsem.
Věřila jsem, ti, do prdele.
Dobře, tak…
Vysvětlím ti, proč se to stalo.
„Neotvírej moji truhlu.“
Vždycky mi to říkal. Vždycky.
Před dětmi vždycky tajíme,
že nejsme žádné vzory.
- Mrkneme, co je vevnitř. - Jo.
- Nějaké fotky. - Ukaž.
Ukaž.
Roztomilé.
Ale prosím tě.
Tahle je z Brazílie.
To je krása.
Jednou jsem tam byla.
Co je?
Co je? Co se děje?
To je překvapení…
Páni.
Co jste zač? Fanynka?
Jo, fanynka, která…
měla hodně kuráže i štěstí.
Byli jste spolu?
Přesně tak.
Byla jsem do něj blázen.
Nikdy jsem to nikomu neřekla. Jsem svobodná duše, ale…
Tehdy jsem se zbláznila.
Do něj.
Byla jsem blázen. Větší než předtím.
Ale byla jsem v tom sama.
On chtěl ty fámy umlčet.
Na té jeho tiskovce mi to došlo.
A víš co?
Pocítila jsem klid.
Smíření.
Jak je to dlouho?
Nevím jistě. Asi 18 let.
Nepovídejte.
A Chloe?
Chloe?
Co s ní?
Ne. Zapomeň na to. Ne.
Chloe s tím nemá nic společného.
A ne, neboj.
Co?
Řekni to. Na co myslíš?
- Co ti běží hlavou? - Nic.
Jenom nějaký šílený myšlenky.
Chceš se o některý z nich podělit?
Vzpomínáte na mýho ex?
Jak mi nechal hlasovku a měl mě přejet autem?
Co je to?
Tohle mi pomáhalo lítat,
když jsem ho nechtěl řešit.
A teď potřebuješ odletět.
Čím dál, tím líp.
Dej to sem.
Poletím s tebou.
Jsi v pohodě?
Podívej se na mě.
Jsi v pohodě?
Carmen.
Jsi v pořádku?
Hej…
Carmen, co je?
Hej.
Co se děje?
Proto potřebuju, aby mě opustil.
Bojím se, co mi udělá, pokud ho opustím já.
Sakra. To mě mrzí.
Mrzí mě to, ale co s tím mám společnýho já?
Raúlovi hodně záleží na sociálních sítích a jeho image
a požádal mě o ruku před sledujícíma, který nás mají za romantický hrdiny.
A tihle lidi by nikdy neodpustili nevěru.
Protos mě nahrávala?
Takže když už mám svoji pověst,
ty si nemusíš špinit ruce a já zaplatím za to, pokud Raúlovi hrábne.
To byl tvůj plán?
Moc mě to mrzí.
Zneužila jsem tě a ohrozila tvoje bezpečí.
To jo.
Ano.
Kamarádství za ten hejt, kterej si nezasloužím.
Chci říct, že to mohla být kamarádská domluva,
a ne přepadení.
Máš pravdu.
Běž domů.
S Raúlem to vyřeším a něco si vymyslím.
Ale prosím,
nehejtuj mě, jo?
Ne.
Jdeme tam.
Nechci se tu s nikým objímat.
Jsem tu, abych byla, co chceš. A pomůžu ti.
Ale jestli mu přepne, tak mi pomůžeš se bránit.
Přísahám.
Nedovolím, aby ti udělal, co dělá mně.
Tak jo.
Díky.
Sakra.
To nic.
Pojď za mnou.
Pojď.
Teď velím já.
Jasný?
VČERA JSEM S NIMA NEMLUVIL. ZKUSÍM TO DNESKA…
Dobré ráno. Všechno v pořádku?
- Ano. - Jedu do školy. Čeká na mě řidič.
- Řekl jsem mu, že tě odvezu. - Proč?
Prostě posnídáme v nejlepším podniku v Madridu.
Páni!
Jsi ráda?
Jsem ráda.
Díky.
Raz, dva.
Pokračujte.
Ano, Saro?
Můžu se vrátit?
Jistě.
Raz, dva.
Ty ses opravdu snažil, co?
Ale poslouchej. Je to nejlepší podnik v Madridu, ne?
- To je pravda. - Dobře.
Necháš si už ty sladký řečičky
a povíš mi, co se to děje třeba s Rocíinou mámou?
Co je to?
Dokumenty, který z tebe udělají majitelku tohohle podniku.
Co?
Ano.
Vážně?
- Ne… - Ne.
Teď je nečti. Dej si klid.
Vem si je do školy, přečti si je v klidu
a řekni, co ty na to.
Proč tak najednou?
Budu k tobě upřímný.
Je to jediný způsob, jak Isadora House znova otevřít.
Aha. Takže tam bude moje jméno, ale jinak mě budete zase ignorovat.
Ne. Budeš faktickou majitelkou klubu,
protože jsme rozhodli,
že je načase, abys vstoupila do rodinného byznysu.
- V čem je háček? - Žádný háček.
- Řekni mi to. - Ne.
Všechno, co máme, bude nakonec tvoje,
takže nemá smysl držet tě stranou.
Vždycky jsem tě chtěl mít blízko, aby ses naučila, jak to v byznysu chodí.
Máma ne.
- Ne. - Máma chtěla…
abys byla v pořádku.
Jo? Možná se dopustila chyb, ale chtěla tě jen chránit.
- Přestaň s ní válčit. - Ne, tati.
Je těžké neválčit s někým, kdo ti nikdy nevěří.
Dokaž jí, že si zasloužíš být dědička.
Že dokážeš dělat těžká rozhodnutí.
Budeš je muset dělat.
Vím, že dokážeš něco obětovat.
Jasně.
Pro naši rodinu.
Pro nás byznys.
- Jo? - Jo.
Udělej ze mě nejpyšnějšího tátu na světě, holčičko.
Vlastně ne holčičko.
Teď jsi žena.
Jsi žena, která může sama dělat důležitá rozhodnutí.
Dobře. Přečti si to
a řekni, jestli souhlasíš.
Dobré ráno.
Nečteš moje zprávy?
Jak se máš?
Co se děje?
Mluvila jsi s rodiči?
Isadora House bude můj.
Jako vážně?
To je skvělé, Isadoro. Takže budeš jednat s mou rodinou.
Mohla bych. Ale nebudu.
- Cože? - Nechci s nima vyjednávat.
A co my?
Nic.
Nejsme nic.
Isadoro…
ROZŠÍŘIT OKRUH HLEDÁNÍ
RODINA ARTINIANA GOLDSTEINA
Překlad titulků: Petra Babuláková