Las Encinas încearcă să revină la normal și să-și redeschidă porțile,
se arată într-un comunicat al liceului.
E o nebunie.
După două săptămâni, se știu puține despre atacul armat de aici.
Vă reamintim că nu au existat victime. Vom reveni cu informații.
Și sora mea a studiat acolo.
Iar ea duce o viață minunată. Și uitați-vă la mine!
O să treacă.
- Toate trec, și cele rele, și cele bune. - Și durerea când trece?
Mă gândesc să iau din nou medicamentele. Mai am câteva cutii.
Nu lua medicamente! Nu de capul tău.
Cât o să mai dureze coșmarurile?
Anxietatea? Depresia de zi de zi?
Acum trebuie să treci prin asta.
Nu fugi! Rămâi aici! Vei depăși acest moment curând.
ELITA
Și vă asigur că Las Encinas este un loc sigur.
Cum poți fi sigură?
Nu știu de ce mai avem discuția asta. Copiii noștri sunt în pericol.
- María, te rog! - Nu.
Dídac trebuie exmatriculat.
- Mamă! - Nu acum, Nico.
- Când mafia e la Las Encinas… - Mafia?
- E în știri. - Așa atrag cititori.
- Sunt afaceriști. - Dídac e doar un puști.
Nici măcar nu te cunosc…
- Luis, directorul de studii. - Indiferent.
Au venit fiindcă știau că puștiul studiază aici.
Deci ori îl dați afară pe Dídac, ori ne retragem copiii.
- E simplu. - Nu avem de ales.
- Nu, María.
Vă rog să vă mai gândiți două zile înainte de a vă exprima votul.
Dacă doriți să delegați la vot pe altcineva…
pe dânsele,
puteți s-o faceți.
Bine, dar îl ții separat, fie că îți place sau nu.
Mulțumim foarte mult.
Când ajungeți la o decizie, reluăm ședința.
- Lucrurile au luat-o razna. - Dídac…
E incredibil! Orice fac, nu mai scap de voi.
- Trebuie să terminați! - Calmează-te!
Voi fi exmatriculat, iar tata mă va duce la Jávea.
În ce naiba te-ai băgat?
Nu pleci nicăieri.
Nu mi-ai răspuns.
Dacă așa vrei, nu te amesteca. Mie îmi convine.
Dar atunci, nu mai pui întrebări.
- Mi-am făcut prieteni adevărați aici. - Am zis că nu pleci.
Crede-mă!
Așa ceva nu se poate. E o nedreptate.
Vorbim de oameni cu pistoale.
Toată lumea!
La locurile voastre, vă rog!
Nico, îmi împrumuți te rog pozele tale cu Dídac?
Ți le dau înapoi, dar voi face tot ce pot ca să rămână.
Mulțumesc.
Nico!
Știi, este…
E mișto că te bați pentru Dídac.
Suntem prieteni buni.
Îmi place să fiu cu oameni gata de orice pentru prietenii lor.
IAT-O PE NOUA PIȚIPOANCĂ…
Ce-i asta? De ce ne sună telefoanele deodată?
E un film explicit, cică ar fi o boarfă, deci probabil un cont fals.
Probabil ceva sexual, difuzat ilegal.
Nu te uita! I-ai încălca intimitatea.
- Eu una mă uit. - N-o face, Sara!
Mă înregistrezi?
Îți place să mă înregistrezi?
Bine, ajunge!
Ți-a luat un timp să mă oprești.
Între timp, ai tras cu ochiul.
- Bună! - Bună!
Știi, despre filmul ăla… Nașpa rău! Probabil că te simți groaznic.
Nu-i chiar așa de rău. N-o să am insomnii din cauza lui.
Dacă aș fi pățit eu asta…
Deunăzi mi-a fost furat telefonul. Se mai întâmplă.
Nu pot da timpul înapoi, deci… viața continuă.
- Apropo, eu sunt Chloe. - Sonia.
Îmi face plăcere.
Mersi că te-ai gândit la mine.
- Păcat că nu e soare pentru piscină. - Lasă, ne simțim bine și aici.
Compania contează. Planurile sunt doar un pretext. Noroc!
Astea da cuburi de gheață! Nu cele din străinătate.
Cuburile din Spania sunt minunate.
Haide! Lasă flirtatul!
Când sunt bună, sunt foarte bună. Când flirtez, sunt și mai și.
Noroc!
- Bună, mamă! - Bună!
- Ți-l amintești pe José Luis? - Pare cunoscut.
Era mică pe atunci.
Doamne, ce mare te-ai făcut!
Asta așa e. Și am crescut bine, nu?
- Faci o plimbare? Avem de vorbit. - Sigur.
Mi-a făcut plăcere, José Luis.
Asemenea.
La mine te uiți!
A plecat fiică-mea?
Ce?
Carmen, te rog!
Lăbarii ca tine mă scot din minți.
- N-am spus nimic. - Dar ți-am auzit gândurile.
Incredibil!
Vino încoace, prostuțo!
N-ai cumva un costum de schimb, de la unul dintre ceilalți amanți ai tăi?
Poate mănânci fusta plisată.
Atunci iau taxiul înapoi acasă arătând așa. Ne vedem mâine?
Haide, prostuțo! Mâine discutăm ce te-a adus la Madrid.
- Nu eu, asta e clar. - Istețule!
Pa!
Bun-venit!
- Te descurci? - Da.
Bine.
- Las lucrurile astea aici. - Cum crezi.
- Ți-e foame? - Da. Putem comanda ceva.
Sunt lihnită. Hai să luăm ceva bun, poate o pizza!
- Mi-ar plăcea. - Bine.
În regulă.
Surpriză!
Mulțumesc mult.
Deși poliția crede că mașina arsă era a lui, știu că n-a fost Patrick.
Da, dar apoi a dispărut cu tot cu ai lui.
Nu știu. E ciudat.
Știu și mi-e totuna. Nu el a făcut-o.
Nu ți-ar face asta niciodată.
Iván, eu…
Îmi pare rău.
Îmi pare foarte rău.
E adevărat.
Regret că ai trecut prin atâtea într-un timp așa de scurt.
Mă duc la toaletă.
Să văd ce-i cu ea!
Ce faci acolo?
Ce naiba a fost asta?
Erai pe cale să-i spui?
E grozav, futu-i! Minunat.
Nu mai pot.
Nu mai poți? Biata de ea! Crezi că ești singura care suferă?
Vrei să mergem la poliție? Haide! Dar eu voi mărturisi.
- Poftim? - Da, voi spune că eu am fost.
Ce faci?
Pun capăt la porcăria asta și nu te las să-ți distrugi viața după gratii.
Nicio șansă, băga-mi-aș!
Fac pușcărie în locul tău sau mă sinucid dacă e nevoie.
Ascultă-mă!
Nimeni nu pățește nimic dacă ne ținem tari.
Ce-a fost mai greu a trecut.
Crede-mă!
Bine?
Până mâine, citiți despre originea și perspectiva teoretică
a Școlii de la Frankfurt. Mulțumesc.
Omar! A apărut un post de stagiar plătit.
Ai coordona o aplicație de asistență pentru elevii de la Las Encinas.
Ai studiat acolo, nu?
Nu.
- Serios? Parcă așa am citit în… - Nu am studiat acolo.
Scuze pentru confuzie! În fine, dacă te interesează, sună!
Nu, mulțumesc. Nu mă interesează.
DIRECTOARE DE STUDII
De ce ai vrut astea?
Nico a devenit un tânăr minunat grație modelelor de acasă.
Dar acum are nevoie de colegi.
De amici care să-l trateze ca pe un egal. Iar pentru Nico, acela e Dídac.
Adică…
Un elev nu trebuie să plătească pentru păcatele familiei.
Iar altul, să-și piardă amicul din cauza familiei încăpățânate.
NU SPECULAȚIILOR
Oameni fără case! Case fără oameni!
Clădirea ocupată, dintr-o zonă supranumită Madrid Río,
e acum un autoproclamat centru social.
De fapt, cei care…
María?
Ce?
- N-ai văzut? - Ce?
…despre semnificația numelui
susțin că centrul a țesut o plasă…
Dă-mi drumu!
…pentru a susține întregul cartier.
TULBURĂRI ÎNTR-O CLĂDIRE OCUPATĂ
Mulțumesc mult.
- Eric! - Bună, mătușă!
Bună!
Te simți bine?
Și ai tăi?
Ei nu știu că sunt aici.
Cum adică, nu știu? Le spun eu acum.
Nu, nu vreau să știe.
Ei nu mai fac parte din viața mea.
Unde locuiești?
Oriunde apuc.
Vărul Nico ce face?
Bine. E bine, e…
foarte fericit.
Sunt mândru de el.
Haide, să mergem!
Serios?
- Nu-ți amintești? - Trimis.
Mulțumesc.
- Toate bune, Sara? - Da, lucrurile astea mă pun pe jar.
Nu-ți face griji! Toți cei de aici suntem așa.
- Pizza și muzică? - Te rog!
A venit deja pizza?
Bună!
Nico mi-a spus. Vreau să-l îmbrățișez pe Iván.
- Dídac! - Cum te simți?
- Bine… - Mă bucur mult să te văd.
Intră! Toată lumea e aici.
- Bine. - Ne vedem acolo.
Ce?
Crezi că e bine să-l eviți până la capăt în ultima lui noapte?
Iván, nu te amesteca!
Isa, așteaptă!
Uite ce e…
Știu bine cum e să-ți dai seama
că nu poți fi cu cineva și face ce n-ați apucat să faceți împreună.
Și e foarte dureros. Nici nu știi cât de dureros.
Și tu?
Cum te simți?
Te cam sufocăm, nu-i așa?
- Sunt recunoscător, dar… - Îi dau afară în trei minute.
Bună!
- Vere! - Nico!
Ce mai faci? Stai la cină?
Va sta la noi.
- Serios? - Serios?
Și…
- Cât timp? - Vom vedea. O vreme.
Da!
Te rog!
O să discutăm.
Trebuie să ai boașe de oțel
ca să te pui cu polițai înarmați.
Nu ți-a fost frică?
Trebuie să te lupți cu nedreptatea. Dacă nu luptăm, cei răi câștigă.
Da, așa e.
Și ai rămas până la capăt? N-ai plecat?
Cum să plec? Eu coordonez totul.
Eu m-aș fi căcat pe mine.
„Dacă nu luptăm, cei răi câștigă.”
Băieții buni și băieții răi.
Violent și imatur. Cum de l-ai adus acasă?
Nu-l puteam lăsa pe stradă.
Fratele tău îl cunoaște. Poate că știe ce face.
Eric e băiat bun.
Alături de Nico, de noi,
într-un cămin unde se simte îngrijit și iubit,
o să-i vină mintea la cap.
- Sau Nico și-o pierde pe a lui. - Nu.
Nico are idei foarte clare și e cu capul pe umeri.
Te rog! Doar câteva săptămâni!
Vedem cum merge și luăm o decizie.
Mamă!
- Ies cu Eric să bem ceva. - Bine, dragule.
E ultima seară a lui Dídac și ne reunim la Isadora.
- Să nu stați până târziu! - Bine.
Mă schimb și mergem.
María!
Înțeleg că Eric e sânge din sângele tău,
dar fii mai tolerantă cu prietenul fiului tău,
care îl influențează pozitiv.
Bună, iubitule!
Ți-am scris o mie de scrisori pe mobil
și am pregătit o mie de discursuri ca să te recuceresc.
Dar până la urmă, îmi iau rămas-bun.
Refuz să te pierd pentru totdeauna. Chiar dacă așa trebuie.
Lasă-mă să trăiesc cu iluzia că te voi reîntâlni cândva!
Nu-ți cer ceva ce n-am avut niciodată. Nu-ți cer ceva nou.
Vreau doar să ne întoarcem la ce am avut.
Ceva ce a fost real.
Dar pentru a reuși asta…
trebuie ca eu să dispar.
Așa ați spus cu toții.
Deci, până când ne vom revedea…
te iubesc.
Te iubesc mult, Iván.
Dintotdeauna și pentru totdeauna.
E cineva?
- Da! - Salut! Ați comandat pizza?
Da, dar…
Nu mă pot mișca. Am nevoie de ajutor.
Formează codul și intră, te rog!
Este unu, nouă, nouă, șapte.
La naiba! Nu te simți bine?
Vrei să… ți-o trag?
Adică… mâna. Să te trag de mână.
- Ca să intrăm în casă. - Bine.
Bine, atunci.
Hopa sus! Unu, doi…
- Mersi. La naiba. - Așa! Toate bune?
Drace, ce spațios e aici!
Locuiești singur aici?
Da.
Scuze! Nu e treaba mea.
- Nicio problemă. - Zi-mi unde să las pizza și plec!
Lasă-le acolo! E bine.
Ai mâncat de cină?
Dacă vrei să stai, am comandat prea multă pizza.
- Am fost prea direct? - Nu.
Păi, da…
- Aș putea sări câteva comenzi. - Super!
Și bucătăria? Aduc niște beri, dacă ai.
Am. Bucătăria e jos.
- Super! - La capăt.
Unde te duci?
Dă-mi să văd!
Cred că nu e nimic.
Dacă nu erai așa de căpoasă…
Mă duc la Isadora.
De ce?
- L-am văzut deja pe Iván. - Vreau să fiu cu toți ceilalți.
Vezi ce încăpățânată ești?
Haide! Durează o veșnicie să alegem un film.
- Bună! - Ce faci, iubi?
Ea e Chloe. Am invitat-o ca să se integreze.
Ce mai faci?
Forțele de poliție
sunt brațul unui stat fascist care speculează cu viețile oamenilor.
Doamne!
Te simți bine?
Da, dar eu cobor. Mai bine dansez decât să fac politică.
Vine cineva?
Nu? Nicio problemă.
Nu trebuia să se integreze?
Ba da.
Eu plec. Am niște treabă. Mi-a făcut plăcere.
Mă duc jos să beau ceva.
Vin să ne ia comanda la masă.
ISADORA VINO ÎN APARTAMENTUL MEU
Mă duc să mă piș.
Și eu.
Mă duc să…
Mă duc.
Toată lumea a șters-o.
Așa e, nu?
N-am apucat să-ți mulțumesc.
Fiindcă nu te-am jupuit când m-ai folosit ca să ajungi la Ari?
Măi fată!
Îmi pare rău.
În capul meu suna mai puțin pasiv-agresiv.
O împunsătură prietenoasă.
Îmi mulțumeai că te-am oprit să te duci la clinică.
Nico pe care l-am cunoscut eu era fericit în pielea lui.
Așa cum era.
Ce?
- Ce? - N-ai venit aici din întâmplare.
M-am gândit la ce ai pățit după faza cu filmul ăla.
Ce nașpa!
Nu-mi place fiindcă mi-a fost furat,
nu pentru ce vezi acolo. La urma urmei, ăla e doar sex.
- L-ai văzut? - Ce?
- Filmul. - Nu. Nu l-am văzut.
Vrei să-l vezi?
- Ce? - Da, oricum l-a văzut toată lumea.
Așa, îi acordăm importanța meritată. Adică zero.
Și încă ceva.
Nu mă mir că a ajuns pe net. E supersexy.
- E intimitatea ta. - Da, dar eu vreau să îți arăt.
Vrei să-l vezi sau nu?
Hai să mergem undeva mai retras!
Ce? Îți place?
- Mă mir că nu ți-e rușine să mi-l arăți. - Ție nu ți-e rușine să te uiți?
Haide! Să nu fim ipocriți!
Te-am excitat, nu?
Asta sunt eu.
Ia-mă…
sau lasă-mă!
Ia-mă…
Fute-mă!
- Eu doar… - Ce?
Îmi place să cunosc oamenii la o bere.
Să cunoști oamenii? Sau să te cunoască ei pe tine?
Ca să afle ce minunat ești și să pice pe spate?
Te excită când te simți admirat.
Pe mine, când îi excit pe ceilalți.
La ce-mi trebuie milioanele moștenite
dacă toți banii mei nu-mi pot reda ce am pierdut?
Da, dar…
ai o casă.
Iar cu banii plătești specialiști care să te ajute să-ți revii.
Sau să ai un viitor stabil, fără griji.
Știi, Iván?
Eu nu am nici viitor, nici bani cu care să-l clădesc.
Doar prezentul, pe care-l îndur zilnic.
Nu știu. Poate că banii n-aduc fericirea,
dar îți pot aduce ceva foarte asemănător.
Scuze! Trebuia să te înveselesc și, de fapt, fac exact pe dos.
- Nu, deloc. - Dacă vrei, plec.
Nu. Rămâi!
Nu te cunosc,
dar mă simt bine cu tine.
Și eu.
Gura!
Dă-mi drumul!
Noi doi vom sta de vorbă. Deci, fără țipete! Ușurel!
Adică, da.
Viața ne tot dă semne că noi doi nu putem fi împreună.
Poate că semnele alea
ne spun că putem depăși toate obstacolele din calea noastră.
Fiindcă iată-ne din nou împreună!
Bine.
Totul ar trebui să fie mai ușor și tot așa.
Știu.
Bine, atunci.
Rămas-bun, Isadora!
Nu, așteaptă! Stai!
Nu te pot lăsa să pleci așa.
Stai așa! Acum, la dreapta!
Un pic în față.
Încă un pic.
Aici.
Am chef să dansez.
- Te-a deranjat? - Nu, doar că…
Nu pot face asta. Iartă-mă!
Nu, oprește-te!
Ce este?
Nu pot. Nu știu, nu pot și gata.
Nu ești gata încă. Atâta tot.
Dar vreau.
Chiar vreau. Și vreau s-o fac cu tine.
Nu plec nicăieri.
Îmi pare rău. Nu trebuia să te fi sărutat.
Nu-i nimic. Nu-ți face griji! Și eu am vrut asta.
Stai o clipă?
De mult nu m-am mai simțit atât de în largul meu cu cineva.
Și mi-ar plăcea să fim prieteni.
Doar prieteni, bine? Îți promit.
- Bine. De acord. - Da.
Bine. Prieteni.
Ca noul tău prieten,
aș vrea să dau un sens banilor mei…
și să te ajut să îți clădești viitorul în care nu crezi.
Uite…
Vrei să ne vedem cândva la un pahar?
Ca să vorbim amândoi, nu doar eu.
Ne-am cunoaște.
Vedem cum merge, bine?
Ce nume ai pe Instagram? Sau…?
Ar trebui să ai grijă cu filmele alea. Știm ce poate urma.
Iar tu ar trebui să nu te mai ții scai după mine.
Abia ne-am cunoscut și mă cam sufoci.
Eu am pus filmul pe net.
- Bine? - Ce?
Ia să vedem, mamă!
Nu mi-ai spus tu să-mi caut un iubit bogat?
La Las Encinas am de unde alege.
Ți se pare normal să te expui așa?
Am obținut atenția tuturor și trei elevi din patru mă doresc.
Măcar respectul de sine puteai să-l înveți de la mama ta.
Și faptul că avem mai mult de oferit.
Nu doar asta.
Chiar așa?
Ce mai avem?
Ce mai avem, mamă?
Suntem doar niște carcase.
Asta vor de la noi și de asta profităm.
În plus, am învățat de la maestre.
De la Pamela, Paris, Kim
și de la tine, mamă.
Am învățat toate astea de la tine.
Oricât ai încerca să mă convingi, prin toate metodele tale,
și nu sunt puține,
nu îți pot transfera pensia lui Cruz după moartea sa.
Mă crezi proastă?
Sigur că poți.
Ai fost avocatul lui.
E imposibil. Punct.
Imposibil.
Adjectivul folosit de idioți.
Carmen, nu pot și nu o voi face.
Chiar dacă înseamnă că nu vrei să mă mai vezi.
Contractul pe care l-am semnat cu tatăl tău și cu Cruz
spune că primesc pensia dacă țin distanța de fiul meu.
Așa scrie, nu?
Da.
Foarte bine.
Deci fără pensie, înțelegerea pică. Nu mă împiedică nimic să îl contactez.
Joel!
E pentru tine.
Futu-i!
VIITORUL TĂU PRIETENUL TĂU, IVÁN
Ce este?
- Poți să îmi explici? - Ce să-ți explic?
Dalmar, te duci? Avem de discutat.
- Vorbiți în cameră! - Te rog!
Plec de aici până nu-mi stricați dimineața.
Deci?
Nu știu când m-am înscris,
dar am făcut-o și gata.
N-ai spus o vorbă.
Am nevoie de permisiunea ta ca să nu mai fiu doar curier?
Cum o să-ți permiți?
- Cu o bursă. - Ce bursă?
- Te-ai înscris la una fără să-mi spui? - Da, în caz că nu mi-o dădeau.
Dacă ți-au dat-o, alege alt liceu!
- Ce? De ce? - Sunt o mulțime de licee bune.
- Evită Las Encinas! - Ce-i cu tine, Omar?
De ce să refuz cel mai bun liceu?
La naiba!
Deci ai studiat acolo.
Un an mi-ai tot spus că ai făcut liceul la stat. M-ai mințit?
Eu n-am spus de cerere, tu nu ai spus că ai studiat acolo.
Suntem chit.
N-am spus fiindcă locul ăla mi-a făcut mult rău.
Mie și celor dragi mie.
Joel, te rog, nu te duce acolo!
Nu știu ce ai pățit tu sau cei dragi ție.
Dar nu e nașpa pentru toți cei care merg la Las Encinas.
Cei care studiază acolo au mult succes.
Mi se pare nedrept să îmi refuzi șansa de a reuși în viață.
- Și dacă te nenorocesc și pe tine? - Și dacă nu?
Dacă pot să visez pentru prima oară în viață?
Locul ăla schimbă oamenii.
Omar!
Mie…
mi-e clar cine sunt.
Bine?
Și nu voi lăsa pe nimeni să mă schimbe.
Mă duc,
îmi termin studiile
și plec cu fruntea sus.
Dacă mă iubești,
ai încredere și susține-mă!
Bun-venit!
Mulțumesc.
Îți fac turul?
Te rog!
Cât o să mai dureze coșmarurile?
Anxietatea? Depresia de zi cu zi.
Acum trebuie să treci prin asta.
Nu fugi. Rămâi aici!
Dar o terapie de șoc?
- Să mă întorc acolo și să-i înfrunt? - Ți-ar face mai mult rău decât bine.
Acum trebuie să te protejezi, să te ții departe de lucrurile alea.
Bună dimineața! Sunteți Luis, directorul de studii?
- Da, eu sunt. - Sunt de la Asistență socială.
În legătură cu stagiul plătit, pentru gestionarea aplicației.
- Sigur. Cum te numești? - Omar.
Bine. Ia loc!
Așadar, cum veți vota? Votul direct și cel delegat.
Ca… Dídac să rămână.
Roberta?
La fel. Să rămână.
Sper să fie decizia cea mai bună.
María, sunt directorul de studii și voi monitoriza toți elevii.
Pentru siguranța și binele lor.
Îți dau cuvântul meu.
CĂLĂTORII LA MADRID
Subtitrarea: Nicu Teodorescu