ЖІНКА З КАЮТИ № 10
Лора Блеклок. Повертаєшся чи їдеш?
Гарне запитання.
Запитай у фактчекерів і скажи мені.
Чудовий текст про НУО. З поверненням.
Привіт, Ло. Яка стаття!
-Дякую. -Добра робота. Молодець.
Щойно прочитала. Супер.
Дякую.
Ох.
СВЯТКУЙМО РАЗОМ
Ло, маєш хвилинку перед нарадою?
Так, одну секунду.
ФОНД ЛІНҐСТАД ЗАПРОШУЄ ЛОРУ БЛЕКЛОК
Як долетіла назад?
Другий чотиригодинний рейс восьмимісним пропелерним літаком
затримали лише на день, тому тішилася кожною хвилиною.
Я чую стриманий сарказм утомленої перельотом людини
чи тебе турбує щось серйозніше?
Вони втопили ту жінку.
Так. Знаю.
Вони її вбили.
Бо погодилася поговорити зі мною.
Люди здатні на жахливі речі.
Знаєш, іноді мені хочеться, щоб вони не робили нічого жахливого.
Хочеться несподіванок.
Ми говоримо про вкрадені в НУО кошти для голодних дітей
чи про твої любовні невдачі?
Давай без жартів. Дякую.
Я серйозно.
Ха!
Боже.
Про вовка промовка.
-Котрий з них? -Та йди ти.
-Позапозаминулий. -О!
-Бен Морган? -Бен Морган!
-Чого він хоче? -Гадки не маю.
Мабуть, забрати рідкісний японський вініл,
яким захарастив мені квартиру.
Що?
Ло, ти могла сьогодні не приходити.
Відпочинь трохи.
Відпочивати я не дуже вмію.
Бен підтвердить.
Тоді що далі?
Є інсайдер у справі корупції в ФІФА, якщо тобі ще цікаво.
Знаєш що?
Мені щойно надіслали дещо, що, може…
поверне мені віру в людей.
Енн Лінґстад — знаєш? Норвежка, успадкувала судноплавну фірму.
Має лейкемію четвертої стадії. Її чоловік засновує фонд у її честь.
Дуже захопливо.
А ось найцікавіше.
Він запрошує правління фонду на свою здоровезну яхту
і благодійний вечір у Норвегії.
Запрошує мене, щоб я написала, привернула увагу.
Перейдемо до суті.
Бідолашна жінка хворіє,
а кілька мільярдерів з її оточення вирішили,
що рак — це жах, що з ним треба щось робити.
Але тільки якщо ти всім їх розхвалиш.
Так, приблизно. Але з моїм журналістським хистом.
Про що ця історія?
Ну, це людська історія в нелюдські часи.
Ти ж кажеш мені відпочити.
Якщо це відпочинок. Але не відпустка.
Я впевнена, серйозна журналістика виживе тиждень без мене.
«АВРОРА БОРЕАЛІС»
Дякую.
Вітаємо на борту «Аврори Бореаліс».
Яка гарна яхта.
Ваші черевики, міс Блеклок.
-Мої… -Черевики, так.
А що я зробила?
Усе взуття залишається он у тому кошику.
Можемо дати вам капці, шкарпетки чи кросівки.
Розміри є. Тільки скажіть, добре?
Добре. Дякую.
-Уперше всі дивуються. -Так.
Перший раз у перший клас?
Так, треба підучити яхтовий етикет.
Я його називаю «яхтикет».
До речі, я Лора. Привіт.
-Адам Сазерленд. -Дуже приємно.
-Шампанського, мем? -Дякую.
Мені ще зарано.
Перепрошую. Вітаю.
Я Карла, головна стюардеса.
Ваша каюта — № 8, на правому борті. Неймовірні світанки.
Д-ре Мехта, ваша — № 2, біля міс Лінґстад.
-Дякую. -Нема за що.
-Ви лікар міс Лінґстад? -Ну…
Я передусім давній друг Річарда.
Відколи Енн хворіє, на жаль,
я став майже постійно присутнім у їхньому житті.
Вона боролася, як мало хто.
-Повні контрабанди? -Всі-всі.
Перепрошую.
Томасе. Гайді.
О, Роберте. Ах ти старий шкарбун.
Уже недаремно.
Маєш гарний вигляд. Трохи схуд?
Через стрес.
Стільки супер'яхт і стільки круїзів у всьому світі…
Бен Морган.
Повірити не можу. Боже.
А я дзвонив тобі.
Чому я не здивований тебе тут бачити?
-Звісно! Бенджамін. Ч… Це… -Ми з Ло вже знайомі.
А! Журналістська тусовка. Ви колись разом працювали?
Ні.
Ні, ви колись робили разом дещо інше, правда?
Кличте, якщо потрібен матрос, щоб запобігти повторенню.
Він не знадобиться. Дякую.
Усе давно скінчилося.
-Добре, сподіваюся, скінчилося мирно. -Якось так.
Значить, ні.
Значить, ні. Я…
Я зачепив за живе. Так незручно. Може, я… Якщо ви…
-Я… -Так, добре, мабуть, так краще.
Чому вона в джинсах?
Здається, був дрескод, ні?
Раніше ти ніколи не називала наше спільне минуле мирним.
Про наше спільне минуле я раніше взагалі не думала.
Ай.
Один-нуль?
Два-нуль.
Добре, зараховано.
Містер Тайлер, містер Єнсен.
Подружжя Хезерлі, міс Блеклок.
Леді та джентльмени, наші стюарди проведуть вас до кают.
Містер Баллмер вийде привітатися пізніше.
Лоро, ти знаєш даму Хезерлі? У неї галерея для багатих.
З Мейфера вона вирішила податися на схід у пошуках…
чогось більш «духочасного», гадаю.
-Навіщо ти це зробила? -Як же смішно, Адаме.
Лаура стежитиме за нами «дан зе вуаяж».
Ага, то ти Баллмерова журналістка?
Так, Лора. Ло. Дуже приємно, дамо Хезерлі.
О, не треба цього. Будь ласка, називай мене Гайді.
Моя колега ходила на вашу виставку. Казала, що вона дивовижна.
О так.
Мисткиня знімає, як знемагає під дією рогіпнолу.
Потім її вдягають і роздягають.
Потім асистенти привселюдно
ставлять її в різні пози понад вісім годин поспіль.
Приголомшливо.
-Звучить… -Жахливо.
-Навіть для мене. Це… -Томмо, дурило-здоровило.
Іди познайомся з журналісточкою Річі.
Журналістка!
Хороша? Знаєш, я подумую написати мемуари.
О, світ тільки цього й чекає.
Ой, даруйте, міс Блеклок.
Решту багажу вже мали б занести.
Та ні, це все.
О, бажаєте, щоб я розпакувала?
Боже, ні. Краще вам не бачити того хаосу.
Добре, хлопці, запускайте. Вирушаємо.
Друзі…
Це він.
Римляни.
Члени правління.
О, починаємо!
Вітаю вас на «Аврорі Бореаліс».
За «Аврору Бореаліс»!
Коли ми з Енн тільки замовили її, ми уявляли майбутнє зовсім інакшим.
-Так. -Будемо казати прямо.
-Так. -Боротьба далася взнаки.
Хай там як, ми…
Ми переосмислили призначення цієї скромної баржі
і зібрали вас на відкриття нашого проєкту.
Так.
Знаю, це незвичний підхід до благодійності —
три дні на розкішній яхті,
але всі ваші благодійні внески — а це чимала сума, —
допоможуть людям, яким недоступні
приватні лікарі та експериментальне лікування.
Тому за вас.
-За вас. -Так.
Так.
Знаю, що більшість із вас тут, щоб зустрітися з Енн,
але мушу сказати, що вона втомилася з дороги й відпочиває.
-Тому я пропоную… -Так.
…легенько повечеряти, довго не сидіти,
а завтра бучно відсвяткувати з Енн.
-Так. -Ідеально.
-Що скажете? -Чудово.
Але спершу
приємна несподіванка.
-Ходімо зустрінемо Денні. -Ні…
Денні Тайлер. То він ще живий.
-Ледве. -Але він старається.
Денні!
Дивовижно.
-Лора Блеклок. -Вітаю.
Я Річард.
-Радий, що ти з нами. -Дуже дякую.
Твоє щастя, якщо він привіз свою віагру.
Вона мені не потрібна.
Тримай. Дякую.
Баллмере, старий негіднику. Як ти, брате?
-З тобою вже краще. -Як там Енн?
Вона в порядку.
-Вітаю на борту. -Дякую.
Ого.
Хто ти?
Лора — журналістка, лауреатка премій. Пише статтю про фонд.
Шкода. Тільки журналістів мені бракувало.
Дякую.
-До речі, моя мама — ваша фанатка. -Ай.
Ти мені подобаєшся.
Тепер головне питання, Річарде:
ми зараз у міжнародних водах?
У мене повна торба наркоти,
і я хочу всіх вас пригостити.
Не знаю, реабілітація надто дорога…
Та я жартую. Я сто років не вживаю, світлий розум маю.
Такий же крутий.
Ти тут ніби під прикриттям?
Відвали.
Та ну, після всіх твоїх пишномовних заяв, що я запроданець,
не може бути, щоб Лора Блеклок опинилася тут заради грошей.
Ось і він.
Ось Бен, якого я пам'ятаю.
Я з'ясувала, чому дзвонив Бен.
І? Як усе пройшло?
Добрий сюрприз чи поганий?
Без коментарів.
Але ж хоч щось приємне є.
Шампанське непогане.
Годі. Ти казала, що це відпочинок. Насолоджуйся.
…разом дев'ять місяців, навіть менше.
Дивно. Вона ніби не твій тип.
Припини. Це збіса лестить.
Поглянь на неї.
Вона гарненька, але нуднувата.
Вибач, будь ласка.
Та нічого.
Вибач!
Он як? Ти мусиш представити мене.
Ого!
Яка гарна сукня.
Буде опера під відкритим небом?
Вибачте. Я думала, ви…
-Перестаралася. Вибачте. -Та ні.
Зовсім ні, люба. Ти сьогодні королева танцмайданчика.
-Дехто трохи заздрить? -Розкішний вигляд.
Чудовий вигляд.
-Я думала, ти вбрався на вечерю… -Усе гаразд.
Осяйна.
Міс Блеклок,
місіс Лінґстад буде рада, якщо ви зайдете після вечері.
-Так, звісно. -Дякую.
Мене звати Сіґрід. Я голова охорони містера Баллмера.
Давно ви працюєте на них?
Ще не минуло й року.
-Прошу. -Дякую.
Може… зачекайте тут, міс Лінґстад незабаром до вас вийде.
Бібліотека.
На яхті це єдине, на чому я наполягла, щоб спроєктувати самостійно.
-Міс Лінґстад, дякую за запрошення. -Називай мене Енн.
Я така рада, що ти погодилася.
Я читаю твої статті.
Твоя публікація в «Ґардіані» про сміливих курдок мене дуже вразила.
Це я тебе запросила.
Ти робиш важливу роботу — даєш голос тим, кого не чують.
Дякую.
Покликати лікаря?
Я…
Я… повністю припинила лікування.
Пігулки, переливання.
Повністю.
Одного дня я просто… більше не змогла.
Бути пацієнткою стає надто обтяжливо.
Без усіх тих препаратів це справді відчувається.
Твій час спливає.
Мені шкода.
Я хотіла б поцікавитися твоєю думкою в одній справі.
Звісно.
Моя урочиста промова.
Буду вдячна, якщо ти її проглянеш.
Голова в мене не та, що колись.
Добре.
Ви віддаєте всі свої гроші?
Дуже щедро.
Що вас на це наштовхнуло?
Бажання розплатитися.
Повернути взяте.
За всі ці роки ми взяли так багато.
Фонд буде передано людям, набагато розумнішим
і набагато добрішим, ніж ми з Річардом коли-небудь.
Ну, це благодійність без егоїзму.
Важко бути егоїсткою, коли тебе точить черва.
Я хотіла б продовжити завтра. Може, тут?
Буду рада допомогти, чим зможу.
Лоро.
Дякую.
Привіт, осяйна леді.
Пізня зміна на роботі?
Можу відкласти, якщо запропонуєш щось веселіше.
Я стараюся не повторювати помилок.
Ай.
Але ти був дуже гарною помилкою.
Так?
Дуже гарною?
Для мене і бозна скількох інших.
Усе добре.
-Вибач, що в кінці був козлом. -Ти таки був козлом.
Знаю.
Вибачення прийнято.
ДЗВОНИТЬ КАЮТА № 8
Нікуди не йдіть.
Каюта № 8. Каже, що хтось упав у воду.
Що? Код Оскар. Людина за бортом.
Можливо, людина за бортом, праворуч, каюта № 10.
10? Знизити швидкість, ручний режим.
Людина за бортом. Всьому екіпажу зібратися.
Мейдей, це «Аврора Бореаліс», просимо негайної допомоги.
-Я не будила пасажирів. -Не спіши. Вона у восьмій?
-Так. -Добре.
-Я піду. -Дякую.
Я почула сплеск, вийшла і побачила людину в воді.
-Ми повернемося й знайдемо. -Що ви бачили?
Не знаю. Це тривало секунду.
Але я припускаю, що це жінка з сусідньої каюти.
-З каюти № 10? -Так.
Що відбувається?
Нам повідомили, що хтось випав за борт.
Що? Хто?
Не знаю. Здається, жінка, але я не знаю.
Увійдіть.
Людина за бортом?
Що сталося?
Де Ларс?
Він у каюті № 6.
-Знаєш, де він? -Зник гість із каюти № 6.
Ларс Єнсен. Усі…
У мене все під контролем. Будь ласка…
Треба знайти зниклого.
Що, вони зникли? Люба, ти чула, що…
Її тут нема. Я спав.
Я не чув, щоб вона повернулася. Гадаєте…?
О боже.
Ми знайшли містера Єнсена.
Містере Єнсен?
Так?
То хто підняв тривогу?
Лора Блеклок, журналістка.
-І вона каже про каюту № 10? -Так, сер. Що дуже дивно.
Люба, не хвилюйся, спи. Я про все подбаю.
То була жінка. Приблизно мого зросту.
Білява, в худі.
Вона виходила з душу. Я саме… Вона…
Я зайшла випадково. З коридору я задки…
Сюди взагалі не селили гостей, міс Блеклок.
Каюта ввесь час пустувала.
Гість скасував візит два дні тому.
-Ч… -Це правда.
Там на склі була кров.
Там була кров. Ось…
На балконі хтось був. Там бу…
Чекайте.
Ні, на балконі хтось був. Я можу довести.
Яхта пливла, вона курила надворі,
тому я підібрала сигарету…
-Що? Тут нічого нема. -Каюти прибирають двічі на день, тож…
Слухайте, я… Я ж не вигадую.
Усі на місці.
Дякую. Виклич берег. Скасуй тривогу.
Ви викликали берегову охорону?
-Звісно. -Вони шукатимуть далі?
Ми провели власний пошук. Усі на борту.
Там людина. Можливо, вона ще жива.
Гадаю, всім пора йти спати. Вже досить пізно.
Добраніч, міс Блеклок.
-Ви не… -Мені дуже шкода, міс Блеклок.
Ні. Слухайте. Це ж просто…
Поки ми не зайдемо в порт, екіпажу заборонено входити до каюти № 10.
Прийнято.
Вибачте, може, ви недобре почуваєтесь?
Може, чаю чи…?
Ні? Добре. Тоді… добраніч.
-Увійдіть. -Викликали?
Так, у мене не працює інтернет.
Так, вибачте, міс Блеклок, але зламалася вся система.
Техніки працюють над цим.
-Принести вам щось почитати? -Ні, не треба, дякую.
Добре.
-Містере Баллмер? -О, будь ласка, називай мене Річардом.
Жінка, яку я бачила в каюті № 10.
Не бери до голови, Лоро. Ти була певна, що то щось реальне.
Воно й було реальне.
Я хочу побачити екіпаж. Якщо одна з них — ця жінка…
Тобто хтось із команди поперся в душ,
коли гості йшли спати?
Гості всі присутні. Хто це ще міг бути?
Правда. Огляньмо екіпаж.
Крім головного техніка й капітана,
які на своїх постах, поки ми пливемо, ось наша команда.
-Вибачте за незручності… -Упізнаєш когось?
Я розумію журналістський інстинкт.
-А головний технік? -Це чоловік.
Ти ж жінку шукаєш?
-Сподіваюся, вас уночі не розбудили. -Ні. Я змогла знову заснути.
Вам зараз було б зручно… продовжити вчорашню розмову?
Я…
Я почуваюся надто знесиленою, якщо чесно. Це…
через усі ці ліки.
Вони мене виснажують.
Гадаю, сьогодні мені треба відпочити.
Вибач.
Сподіваюся, вам стане краще.
Боже, всі думають, що я здуріла.
Ой, годі. Люди не люблять, коли їх будять. Переживуть.
-Але я бачила. -Було темно.
Ні, коли я побачила її в 10-й каюті, не було темно. Я її бачила.
Вийшла з душу. Ми глянули одна на одну.
Навіть говорили. Вона говорила.
І що тепер? Вона зникла.
Що ти робила в чужій каюті?
-Уникала тебе. -Га?
Ти в коридорі показував Ґрейс фотки, а я…
Стривай.
Ти ж увесь час знімав. Ану дай.
Я перепрошую.
-Коли ми прибули? -Так.
Якщо є фото її прибуття, ніхто не зможе заперечити її існування.
Я маю фотографувати всіх. Що є, те є.
Ха!
-Це фотки не з яхти… -Зажди. Ого.
А ти багато часу провів з цими людьми.
Боже мій. Це вона.
Це вона. Це жінка, яку я бачила.
-Це вона. -Ло…
Ло, це фото сторонньої людини з вечірки кілька місяців тому.
Ло, чекай. Гей!
Агов, слухай, не спіши. Обговорімо підхід.
Я знайшла її.
Жінку з каюти № 10.
Це вона.
-Що це за фото? -Здається, з травня.
-Адамова вечірка в «Ґраучо». -А, так. Було весело.
Перепрошую. На цьому фото…
жінка, схожа на жінку з 10-ї каюти?
Ні, це саме та жінка на вечірці в одного з ваших гостей.
Ясно.
Хто вона?
Адаме, ти її знаєш?
Не знаю. Що?
Ні. Ніколи в житті не бачив.
Ти ж з нею на фото.
Гаразд. Ну…
Є десятки схожих жінок. Більшість… усі жінки. Це просто жінка.
Схоже, Адам оточує себе певним типом жінок.
Так, дякую, Томмо. Твоєї думки ніхто не питав.
Знаєш що?
Ло.
Лоро.
Я гадки не маю, хто ця людина. Зрозуміло?
Лоро, я певен, що вчорашня подія була для тебе дуже травматичною.
Але чи правильно я розумію,
що лише кілька місяців тому ти була очевидицею вбивства?
Елено!
Перепрошую.
Звідки вам про це відомо?
Ровен казала про жінку, яку ти інтерв'ювала.
-Навіщо ти розповів їм? -Я хвилювався за тебе, Ло.
Побачене нерідко знову постає в уяві,
особливо в хвилини, коли людина засинає й прокидається.
-Бідолашна. -Треба з цим змиритися, дівчино.
У мене перед очима завжди танцюють маленькі фігурки.
Це навіть гарно.
Боже, я в це не вірю.
Не хвилюйся, люба. Усе гаразд.
Адаме. Скажи правду.
Ти провів на борт зайця?
Я збирався, але я не зміг…
Лоро, якщо тобі стане легше,
я можу сказати Сіґрід пошукати жінку на фото.
Але попрошу тебе зважати на значення цієї подорожі.
Для мене, моєї дружини
і моїх гостей.
Слухай, гадаю, важливо, щоб ти змогла тут розслабитися.
Сіґ!
Можна записати міс Блеклок у спа?
Щось заспокійливе.
-Думаю, це може… -Звісно.
…може допомогти. Правда?
Це суміш вулканічного попелу,
субарктичного торфу й природних олій.
Гаряча вода в душі активує ці компоненти.
Вони заспокоять м'язи,
знімуть напругу.
ЗУПИНИСЬ
-Усе добре? -Хто сюди заходив?
-Коли? -Та щойно.
Поки я була в душі.
Це ви?
Я відносила в пральню рушники. Щось сталося?
-Ви щось писали? -О, привіт.
Багнюка.
Ти був у моїй кімнаті?
-У твоїй кімнаті? -У процедурній.
Ні, я щойно вийшов із сауни і збирався йти на масаж.
Якщо можна.
Ти зациклилася на мені чи що?
-Я хочу побачити відео з камер. -Що саме?
Спа. Хто заходив і виходив упродовж останніх 20 хвилин.
Вибачте, коли гості на борту, ми вимикаємо камери.
-Що? Камери вимкнені? -Так.
За чиїм наказом?
Це звична річ на яхті, де стільки поважних гостей.
-Їм легше розслабитися… -Знаючи, що на них не дивляться.
Чорт.
От чорт.
О боже.
Вони кажуть, що там ніхто не жив, так?
Що це перше плавання.
Якщо це правда, то чиє це волосся?
Не знаю, чиє воно, але ця людина випала за борт.
Може, тобі ці люди не дуже…
Слухай, у мене ніякий не посттравматичний напад.
-Я нічого не вигадую. -Ні, я не це мав на увазі, Ло.
Я про те, що ти не мусиш розбиратися.
Слухай.
Наступні 36 годин нам доведеться просидіти на борту.
Якщо Нільссен не знайде дівчину і ти все ще не заспокоїшся,
я піду з тобою до поліції, і ми заявимо про зниклу й це волосся.
Але зараз твоя настирливість тобі тільки шкодить.
Ці люди керують світом.
Або щонайменше обідають з такими.
Якщо ти їх розсердиш…
Важкий видався день.
Як почуваєшся?
Іди сюди, поможеш мені.
А як ти познайомилася з Ларсом?
Правління його фірми хвилювалося, що вайб Цезаря-інцела неактуальний.
Задумали вихідні зі мною, глянули мої соцмережі,
щоб переконати акціонерів, що в них на чолі справжній альфасамець.
-Чекай, то ти насправді не… -Зовсім ні.
Суто напоказ.
Чесно, думаю, він не любить жінок.
Аж лячно якось.
Хочеш селфі? Безкоштовно.
Давай. Прокачаєш соцмережі.
Готова? Супер!
Я в захваті від твоєї роботи.
Мабуть, і я могла б бути журналісткою, якби не була такою… знаєш.
Виходить, тобі можна пити на роботі?
Добре тобі.
Знаєш, у 90-х я працювала в тій неймовірній галереї в Мейфері.
Обіди ставали справжніми смертельними дуелями з мартіні.
А ви часто спите у ванні?
Тільки коли сваримось.
За що сваритесь?
Чесно кажучи, вранці жодне з нас не пам'ятає.
-Синці бувають рідко, тож… -А якщо й бувають…
то у мене.
Поправити тобі комір?
Я так не допитувалася б.
Ти ж не хочеш їх дратувати. Особливо її.
Усе гаразд?
Так, усе добре.
Звідки ти знаєш Річарда й Енн?
Я теж багатий.
Так, я…
Я заснував технологічну компанію.
Річард був вражений і інвестував у неї.
ШІ і розпізнавання облич.
Я впевнений, більшість із вас знає, чому ми тут зібралися, що…
я хотів дати Енн причину боротися далі.
Зробити щось таке гарне… щоб вона відчула себе так само, як я.
Що було б гріхом…
покинути це світ, не…
не ступивши на…
Я так тобою пишаюся, люба.
І я просто…
Я такий вдячний, що…
Вибач.
Дякую всім, що ви тут.
Я не… знаю, що й сказати. Я просто…
Я…
-О люба. -Як сумно.
Нічого.
Усе гаразд?
Вибачте.
Усім смачної вечері. Будьмо.
-За тебе. -Будьмо.
До зірок, моя мила
До моря
Доки колеса, моя мила
Не переїдуть мене
-Як гарно. -Клас.
Дякую.
Люба Енн,
знаєш, твоя прекрасна душа палатиме вічним вогнем, люба.
Пам'ятаєш наш дует в Амальфі давним-давно?
-Так. -Правда ж?
Я… Я дуже втомилася.
Звісно.
-Мабуть, я піду ляжу. -О ні.
-Я допоможу. -Не треба.
Добраніч, люба.
Я заспіваю тобі серенаду, люба.
Це вона. Тепер я згадала.
-Так, гарна. -Дякую, Денні.
Чи ти любиш, як звучать Короткі непристойні слова
З ними ти така розумна
Коли я падаю на землю
Я хочу прогулятися вранці І я не бачив ночі
Я хочу пригорнути тебе, мила І щоб тобі стало добре
Якби я міг підвести…
Неподалік від нас табун китів.
Лікарю, ви точно не хочете?
Я залишуся з пацієнткою.
Бувай!
Міс Блеклок. Усе добре? Ви заблукали?
Насправді я… Я хотіла поговорити з екіпажем.
Гаразд.
Слухайте.
Хтось із вас бачив
на борту цю жінку?
Ні.
Добре. Може, сфотографуєте й покажете іншим членам екіпажу?
І ще одне запитання.
Наскільки легко провести на борт людину
непомітно для екіпажу?
Не думаю, що власники хотіли б, щоб ми з вами про це говорили.
Кити тебе не зацікавили?
Я не дуже люблю холод.
Це сходи для екіпажу, так?
Так, я… хотіла побачити яхту повністю.
Я мушу повертатися до Енн. Насолоджуйся спокоєм, поки є нагода.
Ні.
Ти не фотограф.
Я відволікаюся. Це ти на мене так дієш.
Що я вдію? Я стараюся робити свою роботу.
Може, ще пофоткаєш пізніше.
Я перевдягнуся.
Я візьму обидві камери.
-Хочеш ще випити? -Так. Я піду з тобою.
У них для цього є люди.
Подумайте про Божі щедроти.
Спершу запроси на вечерю.
Пам'ятаю, як ти…
-Боже! -Що?
-Що сталося? -Рятуйте її!
Рятуйте! Вона ж загине.
Допоможіть їй!
Гей. Поглянь на мене.
-Блеклок. -Ло, все гаразд.
Ми намагаємося зрозуміти, що сталося.
Я вже сказала, що сталося. Мене хтось штовхнув.
Ви мали бачити…
Я побачив вас і повернувся на місток.
Але ви були самі, міс Блеклок.
-Хтось на борту хоче мене вбити. -Лоро.
Щоб я замовкла.
Лоро, уявляю, що ти пережила.
Але впевнений, що там нікого не було.
Я не просто так упала.
Слухайте, басейн же не сам накрився.
Люба, навіщо комусь тебе переслідувати?
Ви загубили ґудзик.
Ви були в моїй каюті?
Ні, не був.
-Боже, ви заходили сюди. -Ло, спокійно.
Боже мій.
-Де мої речі? -Які речі?
Де мої речі? Ну, мої речі. Одяг, що був на мені, пальто.
Ваш одяг забрали до пральні.
Що ви робите?
-Мем? -Нічого страшного. Не чіпай їй.
-Добре. -Міс, ми склали ваші речі сюди.
Спробували посушити телефон, але…
Там був пакет із застібкою. Він лежав у кишені пальта.
Це все, що ми знайшли.
Ну звичайно.
Ось ти де.
Не підходь до мене.
-Ло, ну ж бо, йди сюди. -Ану не…
Та що з тобою таке?
Той, хто це зробив, почистив мої кишені.
Волосся було в пальті.
По-твоєму, до цього причетний я?
Тільки ти знав про волосся. Тільки ти.
Вибач.
Гаразд? Я розповів їм. Що ти маєш докази.
Вони думають, ти здуріла. Я захищав тебе, ясно?
Не допомагай мені.
Денні, серйозно, припини. А як же урочистий вечір?
Та дівчина хотіла втопитися? А що вона ще зробить?
Я попросив її зійти…
У тебе на яхті міг уже бути труп. Труп!
-Годі з мене скандалів. -Прошу тебе…
-Ти це знаєш. -Не гарячкуй.
Щось мені тут не подобається.
Мушу йти. Вибач. Добре?
Енн — її фанатка.
Певно, вона була доброю журналісткою.
-Від неї самі проблеми. -У неї не всі вдома.
Ви знаєте інших рок-зірок, які зараз не зайняті?
Молодець.
Притрушена.
Правда, молодець.
Чекайте, що? Хіба це не підозріло?
Мене штовхнули в басейн, а він іде?
Він боїться твоїх нових витівок.
-Ясно. -Як і всі ми, щиро кажучи.
Ти серйозно думаєш, що Денні міг когось штовхнути?
Не знаю, може.
-А хто ще? Може, і я міг? -Так. Чи я?
Жодне з вас не може сказати, коли друге прийшло до каюти, тож…
Та це просто… Ні, ти таки справді хвора на всю голову.
Не було в воді людини, Ло.
Не було там нікого. Ти спала.
Ти ходила вві сні,
а твій шалений, спраглий уваги мозок
просто все вигадав.
Тож припини.
Боже милостивий.
Ти якась негативна, Ло.
Це дещо токсично.
Стій! О боже.
Ні, стій!
Хто ти?
-Я бачила, як ти тонула. -Ні, не бачила.
Слухай, тепер ти мене побачила. Я жива. Тепер припини.
-Я тебе попереджувала. -То це ти писала на дзеркалі?
-Навіщо ти штовхнула мене в басейн? -То не я.
-А хто забрав волосся з пальта? -Досить!
-Він уб'є тебе. Ти маєш зупинитися! -Про кого ти говориш?
-Що коїться? Хто випав за борт? -Годі! Він тебе вб'є.
Боже…
Енн?
Чому?
Допоможіть!
Без усіх тих препаратів це справді відчувається.
Через усі ці ліки.
Вони мене виснажують.
Це вона. Тепер я згадала.
Я хотіла б продовжити завтра.
Хто ти?
Я знаю, що ти не Енн.
Ти не знала, що Енн припинила приймати ліки.
Ти забула, що другого дня ми мали поговорити.
Це Енн упала в воду, правда?
І відтоді ти весь час нею прикидалася.
План був зовсім не такий.
Чий голос я чула в каюті тієї ночі?
Це ж…
Боже, яка я дурна. Це ж Баллмер, правда? Це…
Він знав, що…
залишиться без спадщини.
Я не думала, що він хотів її вбити.
Я мала прикинутися Енн лише на один день.
Зустрітися з адвокатами. Підписати заповіт.
Він сказав, що це така собі вистава.
-Спробуй і скажи мені, що думаєш. -Так.
Є ці комп'ютерні програми.
Що розпізнають обличчя.
Він написав мені в фейсбуці.
ЗБІГ
Запросив на вечірку в Лондоні. За все заплатив.
Таких грошей мені ще ніхто не платив.
Щоб усе вийшло, ти маєш почуватися зі мною комфортно.
Річарде?
Що? Що це таке?
Хто ти?
-Чому вона…? Ти здурів. -Енн, спокійно.
-Ти божевільний. -Заспокойся.
Замовкни. Слухай, ану…
Замовкни, бляха. Тихо!
Жалюгідна рента? Це все, що я отримаю?
Що?
Тихо…
Усе нормально.
Енн.
Я ніколи на це не погодилася б.
Ні!
Не на таке.
Я мала б його зупинити.
Я просто не уявляла, що все так скінчиться.
Ти не знаєш, звідки я.
Як це — не мати нічого.
Коли ніяк не можеш подбати про рідних.
Моя дочка для мене все.
Як тебе звати?
Керрі.
Добре, Керрі. Послухай мене. Чуєш мене, Керрі?
Він тебе використовує.
Думаєш, він тебе відпустить, коли ти підпишеш ті угоди?
Ти бачила, як він убив людину.
Він обов'язково позбудеться всіх зачіпок.
Вони вже намагалися вбити мене.
Ми мусимо об'єднатися.
Мені треба повернутися нагору.
Енн?
Люба, де ти була?
Ти майже пропустила все шоу.
Пробач.
Ми з Енн хочемо ще раз подякувати вам…
що ви з нами в таку особливу мить.
Я кохаю тебе, люба.
Прожиті з тобою роки — найбільше для мене щастя.
Якщо «Аврора Бореаліс» не може дістатися до полярного сяйва,
ми влаштуємо його самі.
-Оце воно! -Дивовижно!
-Вражаюче. Я вражений. -Іди сюди.
Я так тебе люблю.
Вітаю.
Я провідував пацієнтку.
Краще хай поспить. Стільки емоцій за ці кілька днів.
Так.
Гей, Ло?
Я тут, коли що.
Зникнути вона не може.
Ми в морі. Тікати тут нікуди.
Ми з капітаном пошукаємо ще.
Коли знайдеш, позбудься її.
Добре?
Я пас.
Я не можу. Ми так не домовлялися.
Усе пішло не так, як ми домовлялися.
У цьому й суть.
Енн — це одне.
То — передозування жінки, що вже помирала,
а це — холоднокровне вбивство.
Може, нагадати тобі, де ти був три роки тому?
Як ти ридав і благав, щоб я тобі допоміг.
Думаєш, я повірив, що ти це зробив лише з тією?
Прошу тебе.
Про скількох ще всі дізналися б, якби я не прикрив цю справу?
Тебе не просто відсторонили б. Тобі, бляха, вліпили б довічне.
Я вдячний за все, що ти зробив.
Знаю, але хіба ми тепер забудемо про нашу домовленість?
Ні.
Я подбаю про неї.
Дякую, Роберте.
Ти мусиш піти в поліцію. Ти мусиш розповісти їм усе, що ти розповіла мені.
Не можу. Мене теж заарештують. Я співучасниця.
Убито людину. У мене заберуть дочку.
Я маю підписати, що він хоче, і з'явитися на святкуванні.
Ти справді вважаєш, що він відпустить тебе живою?
Керрі, він тебе позбудеться. Ти це знаєш.
Вони знають, що я тут?
Вони не знають, де ти, але шукають.
Скоро причалюємо?
Години за дві. Я залишу люк незамкненим.
-Щоб ти мала шанс. -Слухай, Керрі.
Ти в безпеці, поки не підпишеш заповіт.
Ти потрібна Баллмеру.
Але зробивши те, що він хоче, ти опинишся під загрозою.
Я прийду по тебе.
Обіцяю.
Увага всім членам екіпажу. За 30 хвилин кидаємо якір.
-Гей, Ларсе. -А, так.
До речі, ти завантажив мій альбом?
Хочеться сказати: «Тричі, Карло, мабуть, забагато».
-Це останній відсік. -Так, сер.
Містере Морган, д-р Мехта просив, щоб ми дали їй відпочити.
Певно, після вчорашнього він дав їй заспокійливе.
-Передайте їй, що я хотів зайти, добре? -Авжеж.
Дякую.
-О, Бен. -Привіт.
Дякую, що провів з нами ці кілька днів.
Так.
Я вже чекаю на фото зі свята.
Звісно. Я…
Я хвилююся за Ло.
Так, я теж.
Але вона в найнадійніших руках.
Повір, кращого лікаря годі шукати.
Він буде з нею, і коли їй не стане краще, вони приєднаються.
Не зарано зупинилися?
На мілководді ближче підійти не можна.
Єдиний мінус такого великого судна.
Увага, пасажири:
човен відходить за п'ять хвилин.
Просимо вас вийти на купальну платформу.
Ми були надзвичайно раді приймати вас ці декілька днів.
-Чекатимемо на нові зустрічі. -Дякую.
-Щасливо. -Вибачте.
-Бене? -До побачення, сер.
Я до Ло. Якось не хочеться її тут лишати. Я приєднаюся пізніше.
Може… ми вже попливемо? Будь ласка.
-Я замерзаю. -Замовкни, Адаме.
Але справді, досить. Ми ж не можемо чекати на всіх.
Так. Що ж робити?
Алло?
Лоро.
Слава богу, ми тебе знайшли.
Усі так хвилювалися.
Не підходь.
Я просто хочу переконатися, що ти в порядку. Тебе ж…
-Я в нормі. -Тебе не було понад добу.
Я в нормі.
Я лиш хочу переконатися, що ти ніде не поранилася.
Усе гаразд. Ми все владнаємо.
Якого біса?
Що там було?
Що там у біса було?
Бене.
Ло. Тікай!
-Розкажи правду! -Чорт.
Боже. Бене.
Ані руш.
Що таке?
Бен мертвий.
Що ти таке кажеш?
Він напав на мене.
Він захищав Ло і…
Це було неминуче.
-Ти прибрав трупи? -Ні, тільки його.
Ло стрибнула у воду. Така температура — це певна смерть.
Я не допущу провалу.
Ти зрозумів?
Зараз вона підпише.
А після святкування
позбудься її.
Я просто прокоментував раптову зміну рішення
після всієї роботи над фондом.
-Звісно. -Ну…
Мій чоловік був зі мною всі ці важкі роки, тому…
Поміркувавши, я прийняла більш зважене рішення.
Підпишемо?
Так.
Ти втомилася?
Може, хай д-р Мехта щось дасть?
Ні.
Усе добре.
Вибирай.
Говоритиму сьогодні я. Ти тільки усміхайся й махай рукою.
Піду перевдягнуся й зайду по тебе.
Охорону на другий.
Будь ласка. Енн мертва.
Я щойно бачила її з адвокатами.
Вона змінила заповіт?
Вона відписала всі гроші Баллмерові?
Енн сказала мені, що не лишає йому нічого.
Того вечора, коли ти відвела мене до неї. Саме тієї ночі Енн випала за борт.
Її вбив Баллмер.
Відтоді нею прикидається та жінка.
Баллмер їй платив.
Слухай.
Прочитай. Це промова, яку сьогодні мала виголосити Енн.
Це божевілля.
А якщо я доведу?
Мені надзвичайно приємно, що ви всі зібралися, щоб скласти шану
жінці, яку я боготворю вже стільки років.
Чия далекоглядність і…
і амбітність
не лише дали змогу зберегти родинну спадщину,
а й збагатили життя багатьох із нас.
Так.
Жінка, яку ви всі знаєте.
Енн Лінґстад.
Моя люба Енн хоче, щоб цей день був днем радості,
а не смутку.
Днем нового початку.
Дід Енн заснував маленьке судноплавне підприємство 70 років тому.
Здолавши довгий шлях, ми створюємо фонд Лінґстад
з наміром віддавати.
Якби Альфред був тут, я певен, він пишався б усіма досягненнями Енн.
І я точно…
Вибачте, що ви…
Вибачте, що перериваю,
але Енн Лінґстад попросила мене розповісти її історію як слід.
Одну хвильку. Зараз ми…
Ви дасте мені сказати?
-Що відбувається? -Це ж смішно. Вона навіжена.
-Останні чотири дні вона… -Нехай скаже.
Що тут коїться, Річарде?
Досить. Будь ласка, відведіть її до будинку.
Я сказала, нехай говорить.
Люба, дуже люб'язно з твого боку пожаліти…
Нехай говорить.
Вона може зіпсувати свято.
-Відпустіть мою гостю. -Чого стоїте? Робіть, що кажу.
Так, Річарде. Енн хоче дати їй слово.
-Може, дозволиш? -Так, це все-таки її вечірка.
Ви чули міс Лінґстад. Відпустіть її.
Дякую.
Цей документ Енн Лінґстад дала мені чотири дні тому.
-Вона готувала промову. -Ця жінка хвора.
Енн, можна я прочитаю, будь ласка?
Так, будь ласка.
-Попереджую. Не робіть цього. -Дай їй договорити.
«Прибутки й капітал, що залишаться після моєї смерті, стануть ліквідними.
Усі активи перейдуть до фонду Лінґстад.
-Контроль над фондом буде передано…» -Вимкніть мікрофон!
«…незалежній стороні.
Мій чоловік, Річард Баллмер,
надалі не матиме відношення до фонду».
-Це брехня. -Річарде.
Вона сама це написала. Вона намагається зчинити скандал.
-Енн, це твої слова? -Так, мої.
За кого ти мене маєш? Як ти смієш так зі мною?
Як? Ми просто говоримо правду. Так, Енн?
Так, Лоро.
Ви почули волю дружини, містере Баллмер?
Ти зараз робиш дурницю.
-Велику дурницю. -Що в біса коїться?
Знаєш що?
Леді та джентльмени, гадаю, на сьогодні це все.
Спробуємо завершити іншим разом. Енн почувається…
Мені насправді значно краще.
Ти навіть не Енн.
Ця жінка навіть не Енн.
Гей!
Якщо це не Енн, то хто вона?
Де справжня Енн?
Може, ви хочете ще щось розказати гостям?
Хто вона?
Річарде!
-Не підходьте! -Заспокойся.
-Стояти! -Поклади.
Так, або ти все владнаєш, або я тебе вб'ю.
-Не підходьте! -Заспокойся!
Поклади ніж, Річарде.
Годі, Баллмере, все скінчено.
Вперед!
-Гей! -Річарде!
Не підходьте!
-Річарде, припини. -Вперед. Геть з дороги.
-Припини! -З дороги!
Геть з дороги!
Не підходьте, інакше я її вб'ю.
Я тебе тут і заріжу, якщо ти й далі пручатимешся.
-Лоро, що в біса відбувається? -Це не Енн.
-Що? -Її він кинув у море чотири дні тому.
Чорт.
Не зупиняйся. Сюди.
Сюди.
Швидше. Відв'язуй.
Он там.
Кинь ніж!
Або що?
-Гадаю, тобі слід його кинути. -Пішла ти!
Що ти ро…
Не смій.
Бляха…
Я не можу прицілитися.
Як ти смієш?
Як ти смієш, бляха?
Усе добре.
Усе добре. Усе скінчено.
Усе скінчено. Усе добре. Ти в безпеці.
Усе добре. Усе скінчено.
Усе скінчено. Усе добре. Ти в безпеці.
Дякую, що розповіла правду.
ЖИТТЯ У СПАДОК:
ФОНД ЛІНҐСТАД РОБИТЬ РЕКОРДНУ ПОЖЕРТВУ НА ДОСЛІДЖЕННЯ РАКУ
-Дякую. -Я в захваті від твоєї статті.
Я хотіла стажуватися тут через тебе.
Як закінчиш підлизуватися, чай з молоком і цукром.
Будь-хто написав би про його вчинки,
але ти знайшла в цьому щось добре.
Мене це дуже здивувало.
Мене теж.
ПІДОЗРЮВАНІ СПІВУЧАСНИКИ ПОСТАНУТЬ ПЕРЕД СУДОМ ЗА ПОДВІЙНЕ ВБИВСТВО
Людська історія в нелюдські часи.
Саме те, що треба.
-За п'ять хвилин нарада. -Зараз іду.
Привіт! У неї все добре. У мене теж.
Приїжджай у гості.
Переклад субтитрів: В'ячеслав Кашук