Včasih se mi zdi otroštvo tako daleč stran.
Drugič pa ga lahko skorajda vidim.
Čarobna dežela moje mladosti.
Kot čudovite sanje, v katerih se cel svet zdi kot obljuba.
In vse nepoznane lekcije, ki me še čakajo.
Ko sedaj pogledam nazaj, si želim, da bi jim prisluhnila.
Da bi bolje opazovala in razumela.
Toda včasih ne vidiš tistega, česar se učiš,
dokler ne prideš na drugo stran.
Daj!
Dajmo!
Hitreje!
Tokrat bom izpustila.
Še najbolj izkušene bojevnice čutijo strah pred tem tekmovanjem.
Zmogla bom.
Potrudi se.
In ne pozabi, da veličina ni to, kar si predstavljaš.
Ne divjaj in ostani pozorna.
Ne!
Ne, to ni pravično!
Ne, ampak … –Po bližnjici si šla.
Goljufala si, Diana. –Ampak …
To je resnica.
Edina resnica, in samo ta šteje.
Zmagala bi, če me ne bi … –Ampak nisi.
Ne moreš biti zmagovalka, ker še nisi pripravljena na zmago.
In v tem ni nič sramotnega.
Samo če v srcu poznaš resnico, pa si je ne priznaš.
Noben pravi junak se ne rodi iz laži.
Tvoj čas bo napočil, Diana. –Kdaj?
Ko boš pripravljena.
Poglej Zlato bojevnico Asterio.
Ni postala legenda, ker bi hitela.
Ampak zaradi svojih resnično pogumnih dejanj.
Kot so potrpljenje, marljivost
in pogum, da se soočiš z resnico.
Nekega dne boš postala vse to, o čemer sanjaš, in še več.
Takrat bo vse drugače.
Ker ta svet še ni pripravljen na vsa tvoja dejanja.
DrSi predstavlja ČUDEŽNA ŽENSKA 1984
Dobrodošli v prihodnosti.
Življenje je dobro, a je lahko še boljše.
In zakaj ne bi bilo?
Vse vaše sanje so vam na dosegu prstov.
Pa žanjete uspehe?
Imate vse?
Počasneje, stari. –Ni šans!
Stari …
Dobrodošli v zadrugi Črno zlato. –Mojbog.
Prvem oljnem podjetju, ki dela od ljudi za ljudi.
Pomislite, da imate končno vse, kar ste si kadarkoli želeli.
Gremo!
Za nizko mesečno naročnino
imate lahko v lasti kos najbolj donosne industrije na svetu.
In vsakič, ko mi odkrijemo zlato, ga tudi vi.
Ni pomembno, kdo ste ali kaj počnete,
zaslužite si imeti vse.
Imate res vse, kar ste si kadarkoli želeli?
Niste naveličani tega, da si vedno želite še več?
Umakni se, jaz sem na vrsti. –Pridružite se mi danes.
Operaterji vas že čakajo.
Ne potrebujete kup denarja ne diplome, da bi lahko začeli.
Še pretegniti se vam ni treba.
Dobro jutro. –Dobro jutro. –Da ne bi niti pomislili.
Pri zadrugi Črno zlato si morate samo želeti!
Ko dobimo svoje, gremo.
Kaj pa hočete? –Te krame že ne.
Krožijo govorice, da se obstransko ukvarjate s črnim trgom.
Če vi ne boste nikomur povedali, tudi mi ne bomo.
To!
Hvala, hvala …
Gospod, ste v redu?
Pištola! Pištolo ima!
Utihnite! Prosim.
Pridi, ne moreva se skriti. Poberiva se!
Stojte, varnostniki! Vi, tam!
Takoj stojte! –Teci!
Po stopnicah tečejo!
Stojte! Mirujte!
Oboroženi napadalci bežijo po trgovini. Takoj potrebujemo policijo.
Stojte! Stojte!
Stojte!
Ne, stari. Pomiri se. –Nazaj! Storil bom to!
Kaj počnete? –Vse bo v redu.
Kaj pa delaš? –Ne grem nazaj!
Pomirite se. –Nazaj! –Ne delajte tega!
Daj otroka nazaj. Poslušaj me!
Ne! –Kaj pa delaš? –Daj jo nazaj!
Ne grem nazaj!
Ne! –Izpustil jo bom! –Ne!
Kaj? Kdo?
Tega ne bomo danes.
Vau!
Morala bi …
Mojbog.
Primi se.
Sovražim pištole.
Stran morava. Vstani.
Žal mi je, gospa. Žal mi je.
Njegova ideja je bila.
Oblasti imajo še vedno vprašanja. Prvo je v bistvu zares nenavadno:
kdo točno je preprečil ta zločin?
Če gre verjeti zgodbam, to ni bila policija,
temveč skrivnostna rešiteljica, ki jo je videlo več prič.
Če vam to zveni znano, niste v zmoti.
V zadnjem letu smo na območju Washingtona
zaznali več kot pol ducata podobnih primerov.
Zato se poraja še pomembnejše vprašanje:
kdo je ta ženska in od kod se je vzela?
Oprostite. Ali koga čakate? –Ne, sama sem.
Taksi!
Oprostite, nisem vas videl.
Lahko se peljeva skupaj, če želite.
Ne, hvala. Bom počakala naslednjega.
Mojbog.
Živjo, Jake. Mi lahko …
Vem, veliko hodim. Zapah na kovčku …
Dobro jutro. –Živjo. Hvala.
Diana Prince, kulturna antropologija in arheologija.
Barbara Minerva. Geologija, gemologija, litologija,
delno pa še kripto zoologija. –Vau!
Pri študiju sem imela veliko izbirnih predmetov.
Oprostite, pete so krive. Nisem navajena.
Ne vem, zakaj sem jih obula. Znanstveniki jih itak ne nosimo.
Včasih pa jih.
Lep dan ti želim. –Tvoje so res odpičene. Všeč so mi. Živalski vzorec.
Bi šla na kosilo?
Ne zdaj, jasno. Jutro je še. Danes kasneje. V času kosila.
Danes me čaka veliko dela. Morda kdaj drugič.
Tudi jaz imam veliko dela.
Diana, mogoče veš, kdo je Barbara Minerva?
Živjo, Carol. Jaz sem Barbara. Se spomniš? Dala si mi službo.
Prejšnji teden. –Gemologinja? –Ja. In zoologinja.
Imeli sva par razgovorov.
Iz FBI bodo kasneje prinesli nekaj artefaktov.
Iz FBI? Sem pridejo?
Včerajšnji rop trgovine je razkril, da so zlatarno uporabljali za krinko.
Za kaj? –Črni trg. Ukraden nakit in zlatnino so prodajali zasebnim kupcem.
Lahko bi nam pomagala pri identifikaciji nekaterih predmetov.
Jaz? Pomagala bom FBI, kjerkoli bodo potrebovali pomoč.
Si potem za? –Ja. Z veseljem bom priskočila na pomoč. –Krasno.
Lepo, da sva se spoznali. –Sva se že.
Lep dan. –Adijo, Diana.
Predmet št. 23.
Sranje, to ni to.
Siamska cesarica.
Prvotno so jo našli v razbitinah Nuestra Senora de Atocha.
Oprosti, nisem si mogla kaj, da ne bi prišla pogledat. –Že v redu.
Tu je. –Kaj je?
Nisem sigurna.
Malo luči.
Tehnični izraz bi bil "totalna bedarija."
Citrina je.
Navaden kamen, ki so ga skozi zgodovino uporabljali za ponaredke.
Dvomim, da je vreden več kot 75 $.
Kaj misliš? –Ponaredki niso moja stroka, a lahko pogledam.
Latinščina. –Vsaj starina je, ne?
Ali pa kupljena prejšnji teden na stojnici v Ponte Vecchiju.
Nikoli ne veš.
"Na mesto postavite predmet, ki ga držite, in si nekaj zaželite."
Znaš latinsko? –Ja. Jeziki so moj hobi.
Potem je to nekakšen talisman? –Očitno. Čudno.
Želim si skodelico kave. –Smešen si.
Eriki sem prinesel kavo, a je na bolniški. Bi kdo drug?
Kaj? Potem jo bom jaz.
Vroča je!
Si videla to?
Si lahko misliš? –Ko bi bilo vsaj res.
Toliko je stvari, da sploh ne vem, kaj bi si zaželela.
Jaz vem.
Kakorkoli … Oprosti, da sem te zmotila.
Če boš kaj potrebovala, bom v bližini. –Je že v redu.
Vseeno hvala … –Pusti, moja služba je.
Bolj se bom poglobila, ko bom imela priložnost.
Hvala … za pogovor.
Oprosti … V redu sem.
Lahko bi šli na zgodnjo večerjo
in rekli kakšno besedo o tem brezveznem kamnu.
Res? –Mislim, citrina? Koga pa vlečejo za nos?
Čisto brezveze. –Traparija. –Debilno.
Pridi, greva. –Česa tako bednega pa še ne.
Res si zabavna. –Hvala.
Že dolgo se nisem tako nasmejala.
Je pa tudi res, da ne hodim veliko ven.
Ne hodiš ven? –Ne ravno. –Oprosti, presenečena sem.
Ker izgledaš kot oseba, ki je kar naprej zunaj.
Da te ljudje neprestano vabijo ven. Da že živiš zunaj.
Da te nikoli ni doma. Izgledaš, kot da bi bila zelo priljubljena.
In to vem, ker sama nikoli nisem bila. –Nisi?
Tako simpatična si. Sproščena.
Če sem čisto iskrena, ti zavidam to. –Kaj?
Ti zavidaš meni? To ni logično. Mojbog.
Ljudje me imajo za čudno. Izogibajo se me,
me opravljajo za hrbtom, ko mislijo, da jih ne slišim.
"Družba, lahko vas slišim."
Barbara, moje življenje ni bilo takšno, kot si verjetno predstavljaš.
Vsi imamo svoje težave. –Ja, imamo.
Si bila kdaj zaljubljena?
Ja. Že dolgo nazaj.
Ti? –Večkrat, ja. Neprestano. Pogosto.
Kaj se je zgodilo? Kam je odšel tvoj dragi?
Umrl je.
Toda včasih se mi še vedno zgodi, da ga vidim zgoraj na nebu.
Pilot je bil. Vse mogoče je bil, toda bil je super. Bilo je resnično.
Razumem.
Nazdraviva na naju. Da bova imeli več sreče.
Živjo, Leon.
Zdravo, Barbara. Dolga noč? –Ja, vračam se nazaj na delo.
Prinesla sem ti hrano, dokler je še topla.
Predobra si do mene. –Nič takega ni. Dobro se pokri.
Živjo, ljubica. Potrebuješ pomoč? –V redu sem, hvala.
Ker izgledaš, kot da imaš nekaj težav s hojo v teh petkah.
Je že v redu. Ves čas nosim petke. –Daj no, naj te pospremim do doma.
Ne grem domov. –Samo poskušam biti prijazen.
Daj no.
Kaj delaš? Pusti me!
Samo pomagati ti hočem! –Pusti me! Daj roke stran!
Pozabila sem ključe. Še sreča.
Kako si … –Preprosta samoobramba.
Moment sem uporabila proti njemu. Te bom naučila, nobene moči ne rabiš.
Si v redu? –Ja. –Dobro.
Hvala. –Seveda. Pojdi domov. Lahko noč.
Vem, kaj si želim.
Da bi bila kot Diana.
Močna, seksi, kul.
Posebna.
Oprosti.
Je že v redu. –Barbara, hvala bogu, da obvladaš petke.
Živjo, Barbara. –Zdravo, Jake. –Vau, dobro izgledaš. –Hvala.
To je naš laboratorij za znanost o Zemlji.
O, Barbara! –Živjo.
Krasno. Rada bi ti nekoga predstavila. –Me veseli, gdč. Minerva.
V bistvu sem "doktorica."
Sva se že kdaj srečala? Znani ste mi. –Naredite tisto.
"Življenje je dobro, a je lahko še boljše."
Mojbog, iz televizije ste. Tisti tip za nafto.
"Tip za nafto." Dobro zveni.
G. Lord razmišlja, da bi postal poslovni partner našega inštituta.
Zato je izrazil željo, da bi si ogledal naše prostore. Izrecno je prosil zate.
Zame? –Kaj naj rečem, doktorica? Vaš sloves seže daleč.
In kot kaže si deliva strast do gemologije. –Prav. Res si jo.
Pustila vaju bom sama.
Samo to odložim v pisarno, pa greva.
Prosim, ne glejte noter. Vse imam razmetano.
Lahko bi začela zgoraj.
Všeč mi je ta rubin. –Prosim, previdno. –Kaj?
Ste videli mojega prijatelja? Kam je šel? –Tu sem. –Res si.
Hvala bogu. Čakaj, malo si prašen. Oprosti.
Dobro jutro. –Živjo. –Živjo.
To je eden in edini, g. Maxwell Lord.
On je.
"Življenje je dobro, a je lahko še boljše."
S televizije je. –Nimam televizije.
Imam veze v Searsu. Čisto novo vam lahko priskrbim do konca dneva.
Devetnajst inčno. Brez dodatnih stroškov.
Bom ostala pri tej, ki je nimam. Vseeno hvala. –Prav.
Res si radodaren.
Glavna novica je,
da g. Lord razmišlja o partnerstvu, zato si je želel ogledati naš inštitut.
In ugani, kako se je odločil.
Celoten prispevek bo podaril našemu oddelku.
Kar bo oznanil na nocojšnji Gala prireditvi. –Krasna zabava bo.
Upam, da oblečeš kaj lepega. –Nerada hodim na takšne dogodke.
Dobrotniki z resničnim očesom do človekoljubja ne rinejo v ospredje.
Raje pustijo, da muzejsko delo pritegne pozornost. –Se strinjam.
Ampak se rad zabavam.
Mojbog, kako dobro plešeš. –Ti je všeč latinski ples? –Obožujem ga.
Grozna plesalka sem. –V to pa močno dvomim.
V srednji šoli sem si poškodovala kolk.
Odlično. Najlepša hvala za obisk. –Res bi moral iti.
Hvala za ogled. Se vidimo nocoj.
Se vidimo. Adijo. Lep dan.
Poiskala te bom.
Kaj? Všeč mi je.
Hvala, John.
Dami … –G. Lord …
G. Lord … –Ne zdaj, Raquel. Moj dodatek? –Na vaši mizi je.
Ampak, g. Lord … G. Lord …
NOVI KRALJ SUROVE NAFTE
G. Lord …
Očka! –Kako? Kako?
Ta vikend je pri vas. –Ja, očitno. Alistair …
Kje je bazen, očka? –Ni še končan, mali.
Ampak to ni pomembno, samo potrpežljiv moraš biti.
Dobil boš bazen, helikopter. Vendar ne pozabi,
da tudi Rima niso zgradili v enem dnevu.
Kar nekaj dni je že minilo. –Potreben je čas,
da postaneš velik vplivnež, kakršen bo tvoj očka.
Lažeš svojemu sinu, tako kot vsem drugim?
Simon …
Te pisarne še niso pripravljene za goste. –Konec je, Max.
Nočem več poslušati tega. Dovolj imam. –Alistair, počakaj pri Raquel.
Simon … Vem, da trenutno ne izgleda,
vendar smo končno na robu tega, da spreobrnemo to reč.
Spreobrnemo? Tam ni nafte. Nikoli je ni bilo.
Kako boš torej spreobrnil to? Boš pripeljal še več vlagateljev?
Temu pravijo Ponzijeva shema. –Ne! Imam veliko …
Nekaj se mi ponuja. In ni shema.
Imamo na milijone hektarjev zemlje, potencialno bogate z nafto.
Imaš le pravico do zemlje, nad katero so že vsi obupali.
Ni bilo treba veliko dela, da smo to ugotovili.
Dvigni glavo iz peska, Maxwell Lorenzano.
Vsi že predobro vemo, kakšen nizkoten prevarant si.
Nisem prevarant!
Televizijska osebnost sem. Spoštovan poslovnež z načrtom.
Z odličnim načrtom.
"Sanje se vam lahko uresničijo." Nekaj takega?
48 ur imaš, da mi vrneš denar. –Obžaloval boš to.
Sicer bo Komisija za trgovino prejela anonimno prijavo. Zguba!
Simon, počakaj. Počakaj!
Nisem zguba.
On je zguba!
Niti besedice mu ne verjemi več. Lažnivec je. Moti se.
Obžaloval bo dan, ko mi je obrnil hrbet.
Ti pa
boš nadvse ponosen, da si moj sin.
Prav.
Boš videl.
Vsi bodo videli.
RIMSKA KULTURA
MAX LORD, ČRNO ZLATO
Te se krasno prilegajo nogi.
Ne znam ravno najbolje hoditi v petkah. –Samo preizkusite jih.
Pridite se pokazat. –Prav.
Dobro vam pristojijo.
Všeč mi je. –Čudovito izgledate.
Se vam zdi preveč oprijeta? –Ravno pravšnja je.
Vzela jo bom.
Živjo. Kako si?
Krasne čevlje imate. –Hvala. –Čudovita obleka. –Krasno izgledate.
Najlepša hvala.
Dr. Minerva.
Osupljivo izgledaš. –Hvala.
Zaradi narave dela moramo večkrat na takšne prireditve.
Verjetno sem že milijonkrat nosila to obleko.
V bistvu ne. Danes sem jo kupila.
Nikoli nisem takšna. Niti pod razno. Dolgo časa sem se urejala.
Biotin.
Poskusi ga. Zažariš kot najstnik.
Obrne potek staranja. Nikoli se ne smeš sprijazniti z okviri narave. –Nikoli.
Še posebej pa tako lepa ženska kot si ti.
Mojbog, kako glasno je tu!
Lahko kam greva? Samo ti in jaz? –Ja.
V tvojo pisarno?
Vau! Poglej si vse te reči. Tako čudovite so.
Kot ti.
Kaj je tisto?
V bistvu nič posebnega.
Toda iz FBI so me prosili, če jim ga pomagam identificirati.
Čeprav mi še vedno povzroča preglavice. –Naj ti pomagam.
Max je ob tebi, pozabi na preglavice.
Imam dobrega prijatelja, ki se spozna na rimske starine.
Če želiš, lahko preveri.
Latinsko je, kajne?
Res ga ne bi smela odnesti iz muzeja.
Pozdravljena, lepotica. –Ne, hvala. Če dovolite …
Diana!
Upal sem, da te bom videl. Veš, da sem zdaj v Beli hiši?
Tako je. Interniranje, toda zahteva po imenu …
Že kar nekaj časa te imam na očeh. Če boš kdaj potrebovala … –Super, Carl.
Diana …
Diana.
Oprostite, ne poznam vas. Prosim, ne hodite za mano.
Lahko noč. –Ampak … Ko bi vsaj imela več časa.
Zakaj ste rekli to?
Ne govorite mi tega. Ne poznate me. –Pač.
Jaz lahko rešim ta dan, ti lahko rešiš svet.
Steve?
Diana …
Toda kako? –Ne vem.
Mojbog …
Res si ti.
Pogrešala sem te.
Česa se spomniš?
Spomnim se, da sem sedel v letalo …
Potem pa ničesar več.
Ničesar. Toda nekako vem, da sem od takrat nekje bil.
Na nekem kraju,
ki ga ne znam opisati. Toda počutil sem se dobro.
Potem pa sem se zbudil tu. –Kje? –V postelji.
V zelo čudni postelji z vzglavnikom in letvicami.
Na futonu. –Futonu? –Ja.
Ni bil ravno udoben. In malce zastarel, če sem čisto iskren.
Za tako futurističen čas. 19 … –84. 1984.
Neverjetno.
Bi rada videla moj futon?
Ne govori mi. Vse je razmetano. Če boš hotela sir …
Celo jutro sem pospravljal njegovo posteljo. Očitno je inženir.
Veliko portretov ima. Sam jih ne bi imel, ampak kakor za koga.
Tako si me torej našel? –Ja, v telefonskem imeniku.
Očitno nekatere stvari zdržijo preizkus časa.
Si odšel do mojega stanovanja? –Najprej sem hotel preizkusiti kolo.
Pa mi nikakor ni uspelo ugotoviti, kako ga spraviti v pogon,
zato sem kar stekel do tebe. Videl sem te, kako se vračaš.
Ostal sem brez besed.
Bila si tam.
Zato sem ti sledil. Kot prilizovalec.
Diana, poglej se. Kot da ne bi minil niti en dan.
Zate tega ne morem reči. –Saj.
Ja, je …
Nekaj ima v sebi. Všeč mi je.
Krasen je, ampak vidim samo tebe.
"Ena želja velika." Čakal sem na to.
Želim si biti ti. Sam Sanjski kamen.
Živjo.
Pridi sem. –Dobro jutro. –Jutro.
Celo jutro že jem pecivo, in popil sem tri lončke kave.
Ta prostor je neverjeten.
Ta prostor? –Ja.
Če dobro pomislim, še nikoli nisem bil v bolj neverjetni sobi.
To je res. Tudi v svojem življenju še nisem bila v bolj neverjetni sobi.
Res je neverjetna soba, kajne? Zato ostaniva. Ne zapuščajva je.
Res si je ne želim zapustiti. –Potem ne hodiva ven. –Prav.
Samo ostaniva tu. –Ostaniva.
Za vedno.
Čeprav bi verjetno morala ugotoviti,
kako je kamen vrnil mojega fanta v telo nekoga drugega.
Dobra opazka. Greva.
Vau!
G. Stagg? –Hvala, Belinda.
O, bog.
Glej, da si mi prinesel denar. –Dobil ga boš, Simon. Prišel sem se opravičit.
Se ti je zmešalo? Ne sprejmem opravičila. –Žal mi je, zasral sem.
Lagal sem ti.
Žal mi je. V resnici sem vedel, da bomo že davno tega potonili.
Kolesje je bilo suho. In nič ni kazalo, da se bo kaj spremenilo.
Takrat bi moral odnehati. Toda ljudje so verjeli vame.
Želel sem si storiti prav. –Daj no. Max, ni ti treba …
Simon, ne razumeš, da sem si želel le najboljše?
Z dna duše sem si želel,
da bi Črno zlato spremenil svet za vse nas.
In vem, da si si tudi ti želel isto. –Seveda sem si.
Potem je tvoja želja uslišana.
V zameno pa bom prevzel vse tvoje delnice
in popoln nadzor nad Črnim zlatom.
Potem ko se mi čudežno odstraniš s poti. –Kaj boš naredil? –Za vedno.
Max! Hej, Max!
Vrni se! Max! Kaj, klinca, se dogaja?
Imamo nalog za Simona Stagga. –Mojbog. Smo v nevarnosti?
Ne, gospod. Sumimo ga utaje davkov. To se vas ne tiče, umaknite se.
Naj gredo naprej. –Dobro, za mano.
Potem praviš, da je kamen kriv za vse to?
Ja, to morava ugotoviti. Nekaj mora biti na njem.
V tem bom raztural. Kaj praviš? –Ja … –Kajne?
Videl sem par fotografij v revijah. Rokave zavihajo gor.
Lahko se bolj potrudiva.
Poglej si vse te žepe. Tu so žepi. In po celih hlačah.
Torbica z ameriško zastavo. Prilagodljiva.
Padalske hlače? –Ja. –Zdaj vsi skačejo s padalom?
Nisem preveč navdušen nad tem. Ti verjetno si. Lahko greva.
Tako? –Ne. –Še pogledala nisi. –Ni dobro.
"Preveč" v dobrem ali slabem smislu? –V slabem.
To pa je super. Čudovito je.
Tega ne bom nikoli oblekel. Počutim se kot pirat. –Steve …
Kdo bi nosil to?
Diana, si videla te čevlje? –Obdrživa jih. –Dajva! To!
Obdrživa jih. –To!
To je nekaj posebnega. Greva skupaj.
Najprej z eno nogo. Zdaj pa stoj na tej.
Stopi na sredino. Ne, Steve. Padel boš.
Res sem mislil, da bom padel.
Kaj dogaja?
To je break dance. –Ples? –Ja.
Ne skrbi. Je že v redu, samo gib je bil. –Ja? –Nič ni.
Vse to je umetnost.
To je samo kanta za smeti. –Samo kanta, ja.
Je to letalo? –Pridi. Nekaj bi ti rada pokazala.
To je neverjetno!
In vsakič, ko mi odkrijemo zlato, ga tudi vi.
Pomislite, da imate končno vse, kar ste si kadarkoli želeli.
Raquel?
Črno zlato. Lahko počakate, prosim?
Črno zlato. Počakajte, prosim.
Raquel? –Počakajte, prosim.
Vodnjaki so polni nafte! –Kateri? –Vsi.
In invenstitorji so nekako izvedeli. Vse želijo pokupiti. In njihovi prijatelji.
Potem pa kličejo še novi invenstitorji. Počakajte, prosim. Pomoč potrebujem.
Črno zlato. Lahko počakate, prosim? –Pripeljal ti bom pomoč.
Ponovi. Želiš si pomoči? –Ja, želim si malo pomoči.
Ne morem sprejeti vseh klicev.
Zdravo. Oprostite, da motim. Danes bi moral imeti razgovor.
Dobili ste službo! Dobrodošli … –Emerson. –Emerson!
Je to zavod za zaposlovanje? –Ja! Služba je vaša!
G. Lord, na drugi strani je Wall Street Journal.
Želeli bi si intervju z vami o nenadnem vzponu podjetja.
Preveži jih v mojo pisarno.
In prinesi mi vitamine.
Da bi temu prišla do dna, sem sinoči prebrala štiri knjige.
Ugotovila sem, si imel prav, Roger. To je iz dinastije Song. Prav si imel.
In kar je še zanimivejše, da sem v enciklopediji našla …
Hvala.
Od vsega prebiranja se mi je še izboljšal vid.
Zanimivo dejstvo je tudi … –Zdravo. –Živjo. –Dobro jutro.
To je Steve. Moj … –Stari prijatelj. –Ja.
Pozdravljen, stari prijatelj Steve.
Jaz sem Barbara, Dianina nova prijateljica.
S čim se ukvarjaš? –Pilot sem.
Pilot? Ni to tisti … –Lahko za trenutek govorim s tabo? –Seveda.
S tabo sem se želela pogovoriti glede tistega kamna. Iz citrine.
Ga še imaš? –V bistvu je dolga zgodba.
Max Lord me je včeraj obiskal. Kar je bilo v bistvu precej super.
Kasneje ti bom povedala več. Dovolila sem mu, da si ga izposodi.
Kaj? Zakaj? –Diana, kup denarja nam je podaril.
Saj ni nek tujec z ulice. Poleg tega pa ima prijatelja, ki je strokovnjak …
Kako to misliš? Kako si mu ga lahko posodila? Saj ni niti naš.
Zakaj se razburjaš name? Saj ni imel nobene vrednosti.
Veš, kam ga je odnesel? –Ne, nimam pojma.
Sporočila ti bom, če kaj izveva. Pridi.
Zelo so mi všeč tvoje hlače. –Hvala.
Pokliči me. Ali pa ne. Kakor hočeš.
Me pa zanima.
Pokličite na sedež Črnega zlata. Delnice pri nas niso na voljo.
Kaj počnejo ti ljudje? –Karkoli že, ne greva tja.
Diana, semkaj.
Daj ti.
Trdna ključavnica.
Steve …
Prašno je.
Kot bi eksplodirala bomba.
UKRADENE STARINE PREUČUJEJO NA INŠTITUTU
Karkoli je že to, ga je dolgo iskal.
"Na mesto postavite predmet."
Kaj je to?
Jezik bogov. Vprašanje je, kateri bog je napisal to.
Hvala. Ja. –Je že v redu.
Itak me čaka delo. Se slišiva kasneje.
Prosim? –Barbara, potrebujem tvojo pomoč.
Poskušaj izvedeti, kje točno so našli ta kamen.
Zanima me kraj. Razumeš? –Ja, lotila se bom dela. –Hvala.
Izgledaš, kot da bi videla duha.
Saj sem ga.
Bilo je mnogo bogov. Počeli so različne stvari iz različnih razlogov.
Eden je izdeloval takšne predmete.
Na tem svetu obstajajo univerzalni elementi,
in ko so prežeti z nečim, lahko postanejo zelo močni.
Kot moj Laso resnice. Resnica ga napaja, ne jaz.
Resnica je večja od vseh nas. Toda kaj je to?
Ne vem.
Obudilo me je.
Ljubezen ali upanje …
Mogoče? –Mogoče.
Karkoli že je, sem prepričana, da je premočno za Maxwella Lorda.
Najti morava tega tipa.
Poglej to. Če je datum pravi, je na poti v Kairo.
Kairo?
Priložnost za razvoj. –"Kralj surove nafte?"
Kako je lahko tako hitro?
Imate letalo, ki lahko do Kaira leti brez postanka? Neverjetno.
Ne moreva te spraviti gor, ker nimaš potnega lista.
Nočem gor, pilotirati ga hočem. Pilotirati hočem to letalo.
Ja?
Krščen matiček.
Steve, pridi sem.
Poglej si to čudo.
Bi izbiral?
Tega. –Všeč mi je.
Dobro.
Prav.
Ne.
To je že bolje. Gorivo …
Tako. Motor.
Pa poskusiva.
Ken? –Kaj? –Letalo je na pisti.
Kako to misliš, da je na pisti? –Tu kontrolni stolp.
Na pisti imamo neregistrirano letalo. Ga vidite?
Naju lahko spraviš v zrak? –Ja.
Najprej morava pridobiti na hitrosti, potem naju bom dvignil.
Tako kot jaz pilotiram, naju nikoli ne bodo našli.
Pozabila sem ti povedati. –Kaj? –Radar.
Zdaj ti ne morem pojasniti, toda lahko naju vidijo. Tudi v temi.
Bodo streljali na naju?
Prekleto, Diana! –Saj.
Počakaj, že vem. Zberi se.
Moj oče je skril Themiscyro pred svetom. Raziskovala sem, kako. –Kaj?
Kako nas je naredil nevidne. V 50 letih mi je uspelo le enkrat.
Zdaj je pravi trenutek, da znova poskusiš.
Kako dolgo traja? –Ne vem. Bila je samo skodelica kave.
Pa še izgubila sem jo.
Centrala, letalo je izginilo. Ga vidite?
Nevidno letalo.
Kaj je to?
Je že v redu. Samo ognjemet je.
Četrtega smo. Seveda. –4. julija?
Vau!
Idejo imam.
Le ena stvar je. Ena stvar, ki jo predstavljaš v mojih očeh.
Katera? –Letenje. Tvoj dar.
Tega ne bom nikoli razumela.
V resnici je precej preprosto. Gre le za veter in zrak.
Kako jadraš na njima, kako ju ujameš.
Kako postanete eno.
Kot pri vsem drugem.
Super, hvala. Še zadnjo sem našel.
Nekaj časa ti bo vzelo.
Ti prinesem še kaj? Kavo? Čaj?
Sebe?
Nič ne rabim od tebe. Končala sem. –Končala?
Ne bodi jezna.
Hej, ljubica. Kam pa tečeš? –Ne, hvala.
Si pa lepa! –Počasneje, lepotica.
Si to rekel meni? –Ja, tebi.
Malo umiri konje. Daj no, punca.
Raje ne bi. Me razumeš?
Nočem imeti opravka s takšnimi kot si ti. Nehaj nadlegovati druge.
Kot si mene. Se me spomniš?
O, ja. Spomnim se te. Kje sva že ostala?
Ne.
Ne!
Prav je imela, res ni tako težko.
Zdaj razumem.
Njegova teža res naredi svoje.
Tako preprosto je.
To bi lahko
počela
celo
noč!
Barbara?
Kaj pa delaš?
Brigaj se zase.
Gospod?
Vaš zaslužek iz zadnjih dni je bil milo rečeno impresiven.
Toda zakaj ste prišli tako daleč, da bi se srečali z mano?
Da se srečam z vrstnikom. –Vrstnikom?
Ne, g. Lord. Z vami sem se dobil izključno iz radovednosti.
Nihče nima takšne sreče. Kako je uspelo ravno vam?
Na svojem potovanju do osebne dovršenosti
sem naletel na skrivnost. Na skrivnost želje.
In sem si jo zaželel. Ali pa si jo je nekdo zame.
Zaupajte mi svoje želje, Vaše veličanstvo, pa vam pokažem, kako deluje.
Želim si stvari, ki jih nihče ne more uresničiti. –Recimo?
Da bi znova dobil svojo zemljo. Kraljestvo svojih prednikov.
Dinastijo Bialyianov. In da bodo vsi pogani, ki so si jo drznili pohoditi,
za vedno izgnani iz njenih meja, da bo njena slava zopet zaživela.
To si želite? –Globoko iz srca.
Vaša želja je uslišana. V zameno vam bom vzel nafto.
Resnično ste me nasmejali. Tako malo veste.
Svojo nafto sem prodal Savdijcem. Res ste navaden bedak.
Potem pa bom odpeljal vašo gardo,
in vas pustil brez zaščite pred besom, ki vas bo doletel.
Vaše veličanstvo, čudež!
Stojte! Ustavite avto!
Kaj pa počnete? Takoj nehajte s tem!
Ukazujem vam, da nehate! Stojte!
Ta neverjeten in nepojasnjen zid je delo Emira Saida Bin Abydosa.
V vladi poročajo o starih sodbah, v katerih zahteva pravico do zemlje.
Si v redu? –Dobro sem.
Kar naprej ponavljaš to, ampak …
On je bil! Max Lord je bil.
Ustavite.
Lahko kupiva vaš avto?
Znebite se ju, prosim.
Bom jaz. –Kaj?
Diana!
Zavore še delujejo.
Max Lord, sebe in druge postavljaš v veliko nevarnost.
Takoj mi predaj tisti kamen. Kaj si storil z njim? –Gledaš ga.
Vau!
Steve … –Diana!
Kdo ima v bližini še nafto?
To bo naša skrivnost.
Ne igrajte se na cesti.
Diana …
Mojbog, kaj se dogaja s tabo?
… resnično bizaren pojav, ki mu pravijo Božanski zid.
Kaj se dogaja? –Ta nepojasnjen dogodek je najrevnejše prebivalce
popolnoma odrezal od njihovih edinih zalog sveže vode.
Že tako napeta situacija se sedaj še bolj zaostruje,
saj je Sovjetska zveza oznanila, da bo priznala Emirjevo zahtevo.
Ob tem pa Združene države, večletne egiptovske zaveznice,
še naprej podpirajo dosedanjo vlado.
Do kaosa pa je prihaja tudi na domačem pragu,
saj se je ameriški poslovnež Max Lord nekako dokopal
do več kot polovice vseh svetovnih naftnih rezerv.
Nestabilnost v naftni skupnosti je privedla do svetovne potrošnje.
Prosim? –Barbara, tu Diana. Si uspela … –Ja, vsaj približno.
Nisem še razvozlala, kaj točno je kamen,
vendar pa sem našla njegove zgodovinske fotografije. –Kje?
To je tisto, kar je čudno. Od vsepovsod.
Prvič se je pojavil v Indski dolini pred skoraj štirimi tisoč leti.
Potem v Kartagini leta 146 pr. n. št., v Kushu leta 4.
Romul, zadnji rimski cesar, ga je imel pri sebi na dan umora.
Poslednji zapis pa izhaja iz nekega neznanega zapuščenega mesta
blizu Dzibilchaltuna. –Iz časa Majev. –Ja.
Naletela sem na kup slepih ulic. In tudi zadnja sled ni obetajoča.
Za kaj gre? –Za nek letak, ki sem ga pobrala na ambasadi.
Nek tip se ima za majskega šamana.
In tudi dobesedno izvaja tečaje v podrtiji zraven Galaxy Recordsa.
On naj bi poznal ta kamen? –Tako pravi. Zjutraj grem tja.
Prav, dobimo se tam. Še enkrat hvala.
Kaj je?
Na prvi pogled je kamen potoval po svetu popolnoma naključno,
toda vsi kraji imajo nekaj skupnega. –Kaj?
Njihove civilizacije so katastrofalne propadle. Brez poznanega razloga.
Saj ne misliš, da bi lahko kamen … Misliš?
Ne vem, kaj naj si mislim, Steve.
Lahko le upam, da se motim.
Babajide?
Sta pa hitra. –Dobro jutro.
Zdravo.
Samo trenutek.
Potem si Maj? –Kaj? Državljan sveta sem.
Tu piše, da ti je ime Frank.
Moje znanje izvira iz prejšnjega življenja.
Potem nisi. –Toda odgovor na vaše vprašanje je pritrdilen.
Moj pradedek mi je zapustil to.
Ne poznam vsega, a so me posvarili, da je bolje, če ostane tako.
Vem pa, da je v nekaj mesecih uničilo naše ljudstvo.
Redki preživeli so zakopali kamen, da ne bi nikoli prišel v človeške roke.
Lahko pogledam? –Izvolite.
Kaj? Kaj je?
Dechalafrea Ero. –Kdo je to? –Zli bog.
Bog laži, Dolos, Mendacius, Vojvoda prevare. Mnogo imen ima.
Če je on dal moč temu kamnu, se zadaj gotovo skriva zvijača.
Kaj imajo laži z izpolnjevanjem želja? Meni se je zdel kot Sanjski kamen.
Želje z zvijačo. "Opičja šapa."
Pazi, kaj si želiš. Ker ti izpolni željo, a ti vzame tudi tisto, kar najbolj ceniš.
Diana, tvoje moči. –Ne, to nima smisla.
Kaj je dragocenejše od tistega, kar si želiš? –Kako ustavimo to?
Legenda pravi, da je kamen moč ustaviti samo z uničenjem,
ali z vrnitvijo tistega, kar nam je bilo dano.
Moje ljudstvo ni želelo storiti ne prvega, še manj pa drugega.
Zdaj je njihova kultura uničena. Izbrisana z obličja Zemlje.
Nihče se ni odrekel svojim željam? –Ampak kamna ni več. –Kaj? Kako?
"Gledaš ga."
To mi je rekel Max Lord.
Morda pa je on. Da je nekako postal on.
Kako je to mogoče? –Če si je zaželel …
Ne, to je noro.
Če ga uničimo, če uničimo njega,
se bodo vse želje izničile. –O čem pa govoriš? Ne.
Ne bom sodelovala. –Ali pa, če se vsi odrečejo svojim željam.
Ne, gotovo obstaja druga možnost. Nikakor.
Prav ima. Ne vemo še dovolj. Enostavno ne vemo.
Vemo pa, da ga moramo ustaviti, preden izpolni še več želja.
To morda ne bo dovolj, Diana. Marsikatera želja je bila izpolnjena.
Barbara?
Itak jih nočem zraven.
Jim lahko rečemo, da niso povabljeni? –Ne, gospod.
Zvezna komisija za komunikacije ne dovoljuje … –Še oni.
Pa urad za poslovanje in njihove zavarovalnice.
Zarotili so se proti mojemu uspehu. Zavidajo mi. Zato. Kdo je naslednji?
Vsi tisti, za katere ste prosili. Lai Zhong, g. Khalaji,
pa še tisti evangelist iz televizije, ki vam je ukradel reklamni prostor.
In Alistair je nocoj pri vas. –Spet? Koliko vikendov pa?
Kdaj? Nocoj?
Je že tukaj. Njegova mama je pri svojem fantu.
Povabi naprej g. Zhonga, prosim. Alistairju pa kupi ponija.
Ne, dirkalni avtomobilček. Avtomobilček mu kupi.
Lotiva se dela, Lai. Povej mi,
kaj hočeš?
Kaj si želiš? –Jaz? Zares?
Sovjeti so stopili na stran Irana. Irak krepi obrambo, širi se nemir.
Kaj bi radi? Kaj si želite?
Posnetek seksa je stvar preteklosti.
Če bom moral še naprej sprejemati vsakega posebej …
Kako ste kaj z zdravjem? –No … –Pozabite.
Vseeno pa vam bom vzel cerkveno skupnost in reklamni prostor.
Naj vas vprašam,
ali obstaja kakšen način, da bi pri molitvi sklenili roke?
In da bi namesto "molim" rekli "želim si?" Bi to sploh delovalo?
Ne vem … –Poiskati moram način, da se hkrati dotaknem čim več ljudi.
Gospod, policija je tu. Izpodbijajo pristojnost vaše varnostne garde.
Mojbog! To ne bo delovalo. Pripelji mi nekoga drugega.
In mojega sina. Ti pa spokaj ven!
Alistair!
Pogrešal sem te, mali. Sedi k očku. Žal mi je.
Tvoj očka je na popolnem pragu vsega.
Se spomniš, ko sem ti rekel, da bom postal številka ena?
Se spomniš svojega očka? Milimeter stran sem.
Vem, da je težko. Ampak poslušaj me.
Vem tudi, kaj si želiš, in tudi jaz si želim isto.
Si slišal? Tudi jaz si želim isto. –Želim si, da bi bil lahko ob tebi.
Ne!
Svoje edine želje ne smeš izkoristiti tako, Alistair.
Ne moreš si želeti nekaj, kar že imaš.
Želeti si moraš veličine, uspeha. Zato počnem vse to.
Ne vidiš, da je moja veličina tudi tvoja?
Potem si želim tvoje veličine. –Ne …
Hvala. Zelo te imam rad.
Obljubim ti, da bo nekega dne vse to imelo smisel.
In tistega dne se mi boš zahvalil.
Za zdaj pa hočem,
da ostaneš z Emersonom. Prav? Pridem nazaj. Ostani tu.
Ti. –Ja, gospod?
Si ne želiš, da bi danes imel sprejem pri predsedniku? –Seveda si.
Zato sem nadvse presrečen, da cenite moje mnenje, gospod.
Čakaj malo. Sem te že vprašal, kaj si želiš? –Včeraj. Porscheja.
Zakaj ste vsi tako mahnjeni na porscheje? Ti!
Semkaj!
Kako je s prometom? –Grozno. –Si želiš, da ne bi bilo?
Da bi se povsod, kamor bi zavil, razkrojilo kot veliko Rdeče morje?
Seveda si želim vse to, a se na žalost ne bo uresničilo.
Stojte! –Vrnite se noter, ni varno.
Na ambasadi vladajo nemiri, po cestah pa divjajo s porscheji.
Pridite, vsem se je zmešalo. –Toda moje krave.
Tipu sem rekel, da si želim kmetijo. Ampak nisem mislil tu.
Takoj bom nazaj.
Diana, vem, da je bilo težko. –Ne, ne veš. Ne veš. –Midva …
Ne gre tako naprej. –Nočem se pogovarjati o tem. –Morava se.
Steve, nočem se!
Vsak dan dajem vse, kar imam. In to z veseljem.
Toda ta ena stvar …
Tako dolgo sem si želela samo tebe.
Si edina radost, po kateri sem hrepenela.
Res mi je žal.
Ampak to je noro.
Zunaj je cel svet boljših fantov od mene.
Kaj pa ta tip? Kaj je z njim narobe? –Nočem njega, ampak tebe.
Zakaj vsaj enkrat ne morem imeti te ene stvari, Steve? Te ene stvari!
Nisem prepričan, da imava izbiro.
No, jaz jo imam. Ne bom se ti odrekla.
Za nobeno ceno. Zato ga moramo ustaviti, da rešimo to.
Mora obstajati še druga možnost.
Mora.
Vau!
To je neverjetno.
Kaj je tisto?
Izvira iz moje kulture.
Oklep starodavne amazonske bojevnice. Ene naših največjih.
Ogromen je. Vse to je oklep?
Iz česa pa je? –Obrni se, naj ti pokažem.
Daj mi roko. –O čem pa govoriš? Nisem lagal.
Laso ne razkrije samo resnice. Lahko ti jo tudi pokaže.
Ime ji je bilo Asteria. Bila je naša največja bojevnica.
Ko je človeštvo zasužnjilo Amazonke, nas je moja mati osvobodila.
Toda nekdo je moral ostati zadaj in zadrževati prihajajoče vojake,
da so lahko ostale pobegnile na Themiscyro.
Moje ljudstvo se je odreklo svojemu oklepu,
da so ji lahko izdelali dovolj močno obleko, da zadrži cel svet.
Asteria pa se je žrtvovala za boljše življenje drugih.
To je …
To je neverjetno. –Ko sem prišla sem, sem jo začela iskati.
Toda našla sem samo njen oklep. Kaj je to?
Kam gre? –O, ne.
Diana! Kaj pa delaš? Kam greš? –Steve, odhajam. Tu moraš ostati.
Ne, poslušaj me. Šibka postajaš, Diana.
Kaj, če ti spodleti? –Ne bo mi. –Lahko se zgodi. Ne vemo tega.
Gotovo obstaja drug vhod.
Je vse v redu, g. predsednik? –Ja.
Nekaj zelo čudnega se je zgodilo. Mislil sem, da sem čisto nekje drugje.
Nenadoma pa …
Kakorkoli že … Razburljivi časi.
Pustite naju sama.
Oprostite.
Carl … –Diana. Kakšna čast!
Lepo te je videti. Kako si kaj? –Dobro. –To je Steve.
Steve, to je Carl. Moj kolega. –Živjo. –Zdravo.
Gremo? –Pa pojdimo.
Žal mi je, g. Lord. V bistvu sploh ne vem, o čem naj bi se pogovarjala.
Točno o tem, g. predsednik. O teh razburljivih dneh in časih.
In o vas.
Tu niso razstavljeni ravno moji najljubši doprsni kipi,
vendar si lahko predstavljaš mojih deset najljubših, celo pet.
Malo naprej je nekaj, kar bi te morda zanimalo.
Talne ploščice, ki jih je prvotno položila nihče drug kot Jan Lincoln,
malo znana kot Abrahamova potomka.
Se soočate s težavami? –Nenadoma vsepovsod.
Na Kubi, v Egiptu, celo tu.
Še posebej težavna pa je Rusija.
Cenim vašo skrb, toda denar nam trenutno ne more pomagati.
Ne ponujam denarja.
Vi ste mož vere,
jaz pa sem bil pred kratkim zelo blagoslovljen.
Svoj blagoslov bi rad delil z vami.
Moč pozitivnega razmišljanja.
Zdaj pa mi povejte, g. predsednik. Kaj potrebujete?
Ne govorite z mano osebno, temveč z vesoljem. Kaj si želite?
Lahko si želim edino več. Več jedrskega orožja od njih.
Da bi jim bil bližje. Če bi imel to, potem bi nas bili prisiljeni poslušati.
Lepe misli. Izpolnil vam …
Mojbog …
Veste, kaj pa bi jaz?
Želel bi si imeti vso vašo moč, vpliv, avtoriteto.
Vse spoštovanje, ki ga zahtevate in zahteve, ki jih morajo vsi spoštovati.
Je še kaj drugega?
Zdaj pa naročite svojim ljudem, da ne želim nobenega vmešavanja.
Nobenih davkov, pravne države, omejitev.
Ravnajte z mano kot s tujim narodom z absolutno avtonomijo.
Prav, gospod. Takoj.
Kaj je to? –Globalni radiodifuzijski satelit.
Zaupni program, s katerim lahko preusmerimo katerokoli oddajanje,
če je potrebno posvariti ljudi pred napadi iz sovražne države.
To pomeni, da lahko prevzamete televizijske programe?
Kako? –Izkorišča delce v žarkih, podobno kot program Vojne zvezd.
Spremeni delce v oddanem signalu
in modificira tehnologijo, ki se je dotakne.
Novo ali staro. Oddaja, kar hočete.
Zelo impresivno. –Ste rekli, da se jo dotakne?
Poslani delci
se dotaknejo vsega?
Samo tako se reče, ampak ja. Tako so mi pojasnili.
Potrebujem takojšen dostop do tega satelita. In helikopter.
Ja, gospod. Takoj.
Si pa iznajdljiva.
Pridi z mano, preden narediš še več škode, Max. –Kar pozabi.
Odstranite to žensko, prosim. Za vedno.
Si v redu? –Ne vem.
Ne, Steve. Ne smeš uporabiti tega. Niso sami krivi.
Lepa obleka.
Barbara …
Tega ti ne morem dovoliti, Diana.
Barbara …
Kaj? Kako? –Ne morem ti dovoliti, da ustaviš Maxa.
Nisi edina, ki lahko kaj izgubi.
Moja želja, da bi ti bila podobna, je s sabo prinesla še kup presenečenj.
Roke kvišku! –Roke gor. Takoj!
Roke kvišku! –Takoj!
Streljajte!
Kako simpatično, da ščitiš svojo drago!
Kaj si želiš? Bi rad postal pravi moški? –Ne.
Da le ne bi bil priklenjen nate, ampak zdaj sem.
Tega sem se pravkar naučil.
Barbara, nehaj!
Poslušaj me. Ne veš, s čim imaš opravka. Nisem to, kar misliš.
Ne moreš razumeti … –Ne morem razumeti?
Jaz, neumnica.
Neumna nepomembna ženska, ki je nihče ne mara.
Nesposobna storiti česarkoli … –Ne, Barbara. Tega nisem rekla.
Krasno se počutim v svoji novi koži. In temu se ne bom odrekla!
Pojdi. Teci!
Ostanite na tleh. Da ji ne bi kaj naredili.
Ne morejo mi, tudi če bi hoteli.
Vedno si imela vse, ljudje kot jaz pa ničesar.
No, zdaj sem jaz na vrsti. In tega mi ne boš več vzela!
Toda koliko te bo to stalo? –Koliko me bo?
Če je "opičja šapa," vzame toliko kot daje.
Ja, res si močna, toda kaj si izgubila, Barbara?
Kje je tvoja toplina, radost, tvoja človečnost?
Napadaš nedolžne ljudi, Barbara. Poglej se.
Pusti mene. Koliko je stalo tebe?
Ja … Tako je.
Kar navadi se.
Če se boš spravila na Lorda, ga kakorkoli prizadela,
te bom uničila. –Barbara!
Si v redu? Vstani.
Je prostor še zame?
Gospod, počakati morate. Predsednik je sredi sestanka.
Moramo ga videti. To mora izvedeti. Za življenje in smrt gre.
Kaj se dogaja? –Sovjetski sistem je zaznal naše nove atomske bombe.
Kakšne bombe? –Sto bojnih glav je aktiviranih in pripravljenih na izstrelitev.
To vidijo kot vojno dejanje. Pripravljajo se na protiudarec.
Protiudarec? Kaj? Saj nismo nič naredili.
Videti je drugače. –Sami smo napadli že zaradi manjše grožnje.
Me hecaš? Zapeljal si skozi rdečo! Niti pogledal nisi. Si slep?
Izgredi po svetu se stopnjujejo.
Ker sta Amerika in Sovjetska zveza prekinili komunikacijo, velja vojno stanje.
Drugega ne vemo. Vendar si lahko predstavljate, kaj leži na kocki.
V središču Washingtona je nastala prava norišnica.
Vpoklicali so narodno gardo … –Pozor, pozor!
Po izvršni odredbi morajo vsi prebivalci takoj zapustiti …
To so poslednji dnevi trpljenja, ki ga preživljamo.
Vidite, kaj ste storili s svojimi grehi? S svojim pohlepom?
Ukrepati moraš!
Pridite, semkaj! Hitro!
Riley! Riley! –Enote, potrebujemo pomoč!
Zavladal je kaos! –Riley …
Kaj pa naj storim? Še sam ne vem, kaj naj.
Pomagajte mi. Ne vem, kaj naj storim.
Diana … Diana, poslušaj me.
Krasno življenje sem imel.
Steve … –In ti si mi ga samo še polepšala.
Ampak veš, kaj moraš storiti. Svet te potrebuje.
Prav? –Ne. –Ja.
Nikoli več ne bom ljubila. –Močno upam, da se motiš.
Čudovit svet te čaka zunaj. Nor novi svet.
Počaščen sem, da sem ga lahko videl, toda zasluži si tebe.
Nočem se posloviti. Res se nočem.
Ni se ti treba.
Sem že mrtev.
Vedno te bom ljubil, Diana, kjerkoli že bom.
Tudi jaz te ljubim.
Odrekam se svoji želji.
Preprosto je.
Gre le za veter in zrak.
Kako jadraš na njima,
kako ju ujameš.
Tudi ti si si nekaj zaželela, kaj?
Prasice so, kajne? Želijo, da plačaš ceno.
Toda nikoli nisem bil pristaš pravil. Na srečo poznam način, kako obrniti to.
Odgovor je vedno več. –Toda imaš le eno željo.
Dragica, jaz izpolnjujem želje. Zato si vzamem nekaj v zameno.
Ta tem svetu ni stvari, ki je nekdo ne bi imel.
Obnovil si bom zdravje. Željo po željo, organ po organ, če bo treba.
Nepremagljiv bom.
Povej mi, kaj si želiš?
Počutim se velikodušno.
Nočem biti več podobna drugim.
Rada bi bila številka ena.
Predator z vrha prehranjevalne verige, kot ga še ni bilo.
Všeč mi je tvoje razmišljanje. Nadaljuj.
Predvidevam, da ste slišali za naš prihod.
Koliko oddajnih signalov lahko prevzamem naenkrat?
Kolikor jih želite, gospod. –Potem pa bom vse. –Vse?
Iskreno si želim, da mi to uspe. Vi tudi? –Ja, gospod.
Luči, kamera …
Postaje 12, 9 in 16. Začnite s prenosom.
Takoj zdaj. Ste me slišali? –Razumem. S polno močjo.
Dobro, prižgite. S prenosom začnemo čez pet, štiri, tri, dve …
Državljani sveta, naj se vam predstavim.
Ime mi je Max Lord. Tu sem, da vam spremenim življenje.
Samo nekaj
si morate zaželeti.
Karkoli.
Lahko imate vse, o čemer ste sanjali.
Če lahko o nečem sanjate, lahko to dosežete. –Očka?
Zato me poglejte v oči
in si nekaj zaželite.
Lahko dobite vse, o čemer ste kdaj sanjali.
Želim si, da bi bila slavna. –Takoj zdaj.
Si želite bogastva? Želite biti vplivni?
Kar misli si! –Povejte na glas. –Veš, kaj si jaz želim? –Kaj pa?
Da bi te s tvojimi irskimi pankrti nagnali nazaj tja, od koder si prišel!
Jaz pa želim, da crkneš!
Ozrite se naokoli. Zaželite si nekaj.
Vzemite, kar vam pripada.
Lahko imate vse, kar si želite.
Želim si milijon dolarjev.
Potrebujemo svoje rakete. –Želim postati kralj.
Želim si, da bi imeli jedrsko orožje.
Zaželite si …
Karkoli hočete.
Lahko imate vse, o čemer ste sanjali.
Ja, lahko vas slišim. Slišim vas!
Ja, recite. Povejte na glas.
Povejte, kaj si želite.
Vzemite si. Vse je vaše.
Vse imate na dosegu roke!
Jaz pa si bom vzel vaše zdravje in vašo moč.
Dajte ji svoj bes in svoje junaštvo.
Jaz pa bom vzel vaše moči. Vzel si bom vašo življenjsko silo.
Ja. Ja!
Tako je prav. Odlično vam gre!
Vse je vaše.
Želim si, da bi bil tu, očka. Da bi se vrnil. Očka, prosim!
Samo zaželeti si morate. –Še sem tu, očka. Očka, prosim!
Barbara … Kaj si storila?
Ne …
Odrekla si se svoji želji. –Morala sem se. In ti tudi.
Iz laži se ne rodi nič dobrega, Barbara. Zapravljamo dragocen čas.
Še zdaj me podcenjuješ.
Barbara … Vem, da si notri.
Prosim, odreci se svoji želji. Konec je!
Prosim! Odreci se želji. –Nikoli!
Potem pa mi oprosti.
Tako je, samo zaželite si. Zdaj je vaše.
Samo na glas morate izgovoriti. Zaželite si. Karkoli!
Poglejte me v oči, in vaše bo vse, na kar ste čakali.
Prepozna si.
Uslišano.
Uslišano!
Uslišano! –Zakaj počneš to? Nimaš dovolj?
Zakaj ne bi še več? Zakaj si ne bi želeli več?
Ne zavedajo se, kaj jim boš vzel. –Želimo si, kar si želimo. Kot ti!
Zato si zaželite. Odlično.
Uslišano.
Prepozno je, Diana. So me že slišali.
So si že zaželeli!
Tisti, ki pa si še niso,
pa si še bodo!
Uslišano.
Uboga Diana … Zakaj bi hotela biti junakinja?
Če bi se mi pridružila,
bi lahko obdržala svojega pilota in vse svoje moči.
Bi še enkrat razmislila?
Znam odpuščati!
Si ju želiš nazaj? Samo izgovori.
Vse lahko imaš! Samo želeti si moraš!
Nič si še nisem želela bolj.
Vendar je mrtev. Takšna je resnica.
Vse ima svojo ceno, ki pa je ne želim plačati.
Nič več.
Ta svet je bil čudovit takšen, kakršen je bil.
Ne moreš imeti vsega.
Imaš lahko le resnico. In ta je dovolj.
Resnica je čudovita.
Zato poglejte ta svet,
poglejte, kakšno ceno zahtevajo vaše želje.
Morate postati junaki.
Samo vi lahko rešite to.
Odrecite se svojim željam, če želite rešiti ta svet.
Zakaj pa bi ga, ko sem končno na vrsti?
Svet pripada meni!
Ne moreš me ustaviti. Nihče me ne more!
Nisem govorila tebi.
Ampak vsem drugim.
Ker niste samo vi trpeli.
Niste edini, ki bi si želeli več.
Ki bi si želeli videti svoje ljubljene.
Ki nočete več živeti v strahu.
Ali v samoti.
Nehaj! Prekinite signal! Utihni!
Prestrašeni. Nemočni.
Ker si niste samo vi predstavljali sveta,
v katerem bi bilo vse drugače.
Da bi bilo vse končno bolje.
Sveta, v katerem ste bili končno ljubljeni,
videni in cenjeni.
Mojbog, kdo je ta? Še angleško ne zna.
Kaj pa jé? –Poglejte njegove čevlje.
Čudak!
Toda česa vas je to stalo?
Vidite resnico?
Očka!
Iz minute v minuto se pojavlja več raket. –Nimamo druge izbire.
Pripravite se na izstrelitev.
Rusi bodo izstrelili. Imamo ukaz, da se branimo. –Dobro.
Alistair!
Opozorilo v sili. Imate še štiri minute, da si poiščete zaklonišče.
Alistair! Moj sin!
Ostanite mirni in ne zapuščajte stanovanja.
Alistair! –Očka!
Pomagaj mi, očka! Očka! –To ni preizkus.
Očka! –Še minuta.
Počakaj. Moj sin! Vidim svojega sina!
Reši ga, Max.
Rešiti moram svojega sina. –Očka! –Alistair …
Očka! Očka!
Moj Alistair.
Odrekam se svoji želji!
Odrekam se svoji želji.
Rakete izginjajo, gospod.
Ja, gospod. Izginjajo z ekrana.
Prekinitev ognja med Sovjetsko zvezo in Združenimi državami
je preprečilo jedrsko krizo.
Odrekam se svoji želji.
Svojo željo vzamem nazaj. –Odrekam se svoji želji.
Alistair!
Alistair! Alistair!
Očka!
–Alistair!
Alistair …
O, Alistair … Tako mi je žal, mali.
Zaželel sem si, da se vrneš. Vedel sem, da bo delovalo.
Ne. Nisem se zato vrnil.
Ne.
Lagal sem ti.
Nisem tako dober človek. V bistvu sem precejšnja zguba.
Grozne napake sem storil. Ampak tebi …
Nikoli več se ti ne bo treba želeti, da bi te imel rad.
Tu sem, ker te imam rad.
Želim si edino,
da boš nekega dne dovolj ponosen name, da mi boš lahko odpustil.
In me vzljubil. Ker tega danes nisem vreden, Alistair.
Ni se mi treba dokazovati. Ker te imam že rad, očka.
Ti si moj oči.
Oprostite. –Žal nama je. –Je že v redu.
Kako lepo!
Oprostite, sam s sabo se pogovarjam.
Je že v redu.
Res je čudovito.
Toliko stvari je. –Ja.
Vem, kaj mislite.
Všeč mi je vaš slog. –Všeč vam je? Hvala.
Kolegi me radi zafrkavajo, ampak lepo paše skupaj, kajne?
Krasni ste. –Hvala. Polepšali ste mi dan.
Lepe praznike. –Enako. –Se vidiva.
Toliko stvari.
Tako veliko.
ČUDEŽNA ŽENSKA 1984
Prevod in priredba Marinko
Priredil metalcamp
Tehnična obdelava DVD Rippers Slovenija
Pazite!
Mojbog.
Mami, lahko popaziš nanjo? –Ja. –Oprostite.
Prosim, dovolite mi, da se vam zahvalim, gospa …
Asteria. –Vau! Kako čudovito ime.
Izvira iz moje kulture. –Zelo sem vam hvaležna. Rešili ste mi hčerko.
Kako ste naredili to? –Gre samo za preprosto prerazporeditev teže.
Potrebno je nekaj vaje. Toda to počnem že dolgo.