-Päässäni ikään kuin... -Dan, Lavalle.
Okei. Nähdään.
Hyvä yleisö, toivottakaa tervetulleeksi... Dan Soder!
Kiitos.
Lopettakaa jo. Kiitos paljon.
Tyypit hei!
Esitätte vain. Terve!
Kerron vähän itsestäni. Asun kämppiksen kanssa,
koska urani sujuu hyvin.
Ei loistavasti. Saan paljon lentopisteitä.
Jaan myös kylpyhuoneen aikuisen miehen kanssa, joten...
Viime äitienpäivänä en tiennyt hänen olevan kotona.
Hän kuuli, kun puhuin olohuoneessa "mummoäänelläni" -
puhelimessa mummoni kanssa.
Nyt olen siis huoneiston betauros.
On paha esittää kovaa, kun mies on kuullut mummoääneni.
"Joitko kaiken maidon?" "Sinä rakastat mummiasi."
Olen pehmeimmilläni soittaessani 89-vuotiaalle mummolleni.
Sen suloisempi ihminen en osaa olla kuin puhuessani hänelle.
Kaikkien ääni muuttuu mummolle soittaessa.
Jos ei, on tunnetasolla jotain vikaa.
En puhu hänelle tällaisella äänellä. En ole mulkku.
En sano hänelle: "Hei, mummi, pikkupoikasi tässä." En tee niin.
Ääneni nousee seitsemän oktaavia. Sotken siihen hunajaa.
"Hei, mummi. Minä tässä! Olen vielä pikkupoika!
Pilissäni ei ole karvoja." Ja niin edelleen.
Hän luulee loppuun asti, että olen kuusivuotias.
Se on hyvä testi, naiset.
Käskekää poikaystävän soittaa mummolleen edessänne.
Näette, millaista miestä saatte.
Se on hyvä happotesti.
Jos mummoääni on hyvä, ei ole syytä huoleen.
Menkää naimisiin.
On mahdollisuus, että hän sanoo mummolleen:
"Missä on vitosen seteli synttärikortista?"
"Nussin hirviötä."
"Ensi kerralla, Ryppynaama, saat kaivaa kuvettasi."
Se tietää ongelmia.
Rakastan mummoani. Niin paljon, etten ole ollut pilvessä hänen luonaan.
Minut tuntien se on suuri saavutus.
Eikä olisi parempaa hetkeä olla pilvessä -
kuin 89-vuotiaan ihmisen seurassa.
He liikkuvat aivan samaan tahtiin kuin pössyttelijät.
Selvänä ärsyttää, kuinka hitaasti mummo sekoittaa jääteen.
Pilvessä?
Näen vain huolellisen sekoittelijan.
Saat todella nauttia tuosta jääteestä, mummi. Näit niin paljon vaivaa.
Joskus mietin, millaista olisi polttaa pilveä mummon kanssa.
Kunpa hänen kaihinsa pahenisi äkkiä.
Puhallan naamaan, kuin kissalle.
Hän sanoo: "Dan? Dan?
Dan, olen päissäni!"
Katsomme yhdessä saippuaoopperoita. "Eikö Devon ollutkaan kuollut?"
Mummi sanoo: "Niinpä!"
Uskomatonta!
En edes runkkaa mummon luona.
Juuri niin, olen kaikkien aikojen paras lapsenlapsi.
Tämä jakaa ihmisiä. Naiset sanovat tähän: "Okei...
Senkin eläin!"
Kun tämän sanoo miehille, he sanovat: "Paskapuhetta!
Ihan paskapuhetta. Varmasti runkkaat."
En ole koskaan...ikinä! Olisin halunnut. Olisi ollut tarve.
Mutta en.
Siihen on syynsä. Entä jos...
Entä jos kesken runkkauksen haistan mummon hajun?
Sitten vasta paska kolisee.
Jossain naksahtaisi.
Lämpimässä suihkussa hommissa.
"Miksi haistan laventelin?
Ei tee enää mieli jatkaa.
Haluan syödä keksejä ja kuulla tarinoita isästä pikkupoikana."
Sori siitä, että aloitin puhumalla mummolassa runkkaamisesta.
Olen 33-vuotias pössyttelijä.
Ei...ei oikeasti.
Tykkäsin hitaista taputuksista.
He käyvät hitaalla. "Mitä?"
Se ei ole yhtä siistiä kuin teininä.
Nyt olen vain vanha pajari. Puhunkin kuin pössyttelijä.
Se ei ole yhtään kivaa. Luulin, että välttyisin siltä.
Kun näkee videon itsestään nuorena pössyttelemässä,
aina sama stereotyyppinen ääni:
"Hei, jäbä." Enhän minä...
Enhän minä noin puhu. En ole munapää.
Kuukausi sitten näin auto-onnettomuuden aivan nenäni edessä.
Ainoa reaktioni oli...
"Oho!
Eikä!
Mitä?
Paljon metallia.
Onpa nälkä."
Sitten lähdin, koska poliisi oli tulossa. Minulla oli ruohoa mukana.
Pelaan vielä videopelejä,
mistä ystävieni vaimot jaksavat nalkuttaa.
Koska minuahan ei oma vaimo määräile!
Yhden ystäväni vaimo nalkuttaa minulle koko ajan.
Hän sanoo: "Olet 33-vuotias. Sinun pitää lopettaa pelaaminen."
"Itselläsi on tallennin täynnä The Real Housewives -jaksoja -
jostain kaupungista, joka ei kiinnosta.
Aiot katsoa seitsemän tuntia kissannaamaisia naisia -
heittämässä viiniä toistensa päälle.
Viime tiistaina minä voitin Super Bowlin."
-Eli... -Mene pois!
Vähän kunnioitusta, hei?
Kyllä se siitä. Videopelit... Riippuu, millainen laiskimus on.
Kaikkihan me vain katselemme puhelimiamme. Sitä elämä nykyään on.
Välillä minua pelottaa. Siksi pelaan pelejä. Tiedäthän...
Pelkään McDonald'sin mainoksia.
McDonald's on alkanut myydä ruokaansa ruokana. Se on aika karua.
Kaikissa mainoksissa sanotaan: "McDonalds. Nyt aitoa tavaraa."
Mitä se ennen oli?
Älä välitä, nyt se on aitoa!
Olen ahtanut sitä kehooni 30 vuotta!
Siksi Taco Bell on hyvä. "Oletko aitoa ruokaa?"
"En. Rapeaa." Selvä.
Hyvin kierretty kysymys.
Hyvin kierretty.
Käytätte kuulemma kissanruokaa. "Yöpalaa?" "Kyllä kiitos!"
Ei enempää kysyttävää.
Sellaista se on. Puhelimet...
Ne pilaavat meidät. Säikyn koko ajan. Luen pelottavia asioita.
Luin juuri uutisen, että geologien mukaan Floridan Miami -
jää kokonaan veden alle 25 vuoden kuluessa. Sinne meni.
Ihan hullua, että tulevaisuuden historiantunneilla -
lapsille opetetaan Miamin kadonneesta kaupungista.
Oppilaat kysyvät: "Mitä ihmiset tekivät, kun heidän kaupunginsa hukkui mereen?"
Lähinnä vetivät kokaiinia ja rullaluistelivat.
Tuota...
Oli paljon allasbileitä.
Jälkeenpäin ajatellen vähän tahditonta.
Mietin vain, oliko Atlantis kusipäiden kaupunki ennen kuin se upposi.
"Serkkuni asuu Atlantiksessa. Hän on juhlanjärjestäjänä."
"Ai!
Mikä mulkku."
Teknologia erottaa meitä toisistamme. Se on pahinta, mitä ihmisille on käynyt.
Olemme teknologian armoilla, ja olemme planeetan ainoa itseään inhoava laji.
Teknologia todistaa sen. Olemme ainoita, jotka miettivät: "Vihaan itseäni."
Yksinäistä! Olisi kiva tietää, että jossain pellolla hevonen miettii:
"Kuule, huomenna alan lenkkeillä.
Vähennän porkkanoiden syömistä. En enää pasko joka paikkaan kävellessä.
Haluan pakarat, jotka huomataan."
Asun New Yorkissa. Kukaan ei koskaan nosta katsetta puhelimesta.
Se on karmivaa. Kukaan ei nosta katsetta -
yhdessä Yhdysvaltain ikiaikaisesti vaarallisimmista kaupungeista.
Kukaan ei katso eteensä.
Yellowstonen kansallispuistoon tuotiin 20 vuotta sitten Kanadasta susilauma,
ja puiston ekosysteemi parani pysyvästi.
Niin pitäisi tehdä New Yorkissa.
Tusinan verran susilaumoja irrallaan. Kukaan ei katsoisi puhelintaan.
Vain, jos haluaa kuolla tai jos on hurjin elossa oleva ihminen.
"Mitä hän tekee?" "Selaa Twitteriä."
"Aika hurjapää!"
Olisin kuin Liam Neeson Suden hetkessä. Se olisi mahtavaa.
Teillä taitaa kaikilla olla työ, ettekä katso leffoja päivät pitkät.
Suden hetki on siis -
elokuva, jossa Liam Neeson tappelee susien kanssa paljain käsin...
lento-onnettomuuden jälkeen.
Niin kova hänestä tuli omasta mielestään kolmannen Takenin jälkeen.
Hän sanoi kokouksessa: "Haluan tapella susien kanssa."
"Haluatko miekan vai veitsen?" Hän vastaa: "En, pieniä viinapulloja."
Susiehdotuksessani on toinenkin hyvä puoli.
Kuukausi susien vapauttamisen jälkeen ei tarvita enää CrossFitiä.
CrossFit loppuu. Jätkille tuli tuima katse.
Taisin aliarvioida CrossFitin suosion Los Angelesissa.
"Mitä helvettiä tarkoitat? Vatsani on vahvempi kuin koskaan."
Kotiani vastapäätä Queensissä avattiin CrossFit-paikka.
Eli nykyään joka iltapäivä poltan pilveä ja katson ihmisten rehkivän.
Hauskaa.
Olen kuin paska työnjohtaja raksalla.
"Rakentakaa!
Otan taas nokoset."
Niin paljon "hihaton paita -itsetuntoa",
että se latistaa koko korttelin energiat.
"Hihaton paita -itsetunto"...
En tiedä, tuntevatko naiset miesten ulkonäköpaineita...
"Hihaton paita -itsetunto" on tosi hyvä.
Itse olen "t-paita uima-altaassa" -tasolla.
"Paita pois." "En voi. Olen palanut."
"Hihaton paita -itsetunnon" jälkeen on "koruitsetunto".
Jos mies voi käyttää paljon koruja, on hitosti itsetuntoa.
Sen yläpuolella on "koruja hihattomassa paidassa" -itsetunto.
Siinä kohtaa nussii vain peilin edessä. Minä...
Nussii vain peilin edessä.
Minä peitän kaikki peilit.
Minä nussin kuin istuisin šivaa.
Jotkut tajusivat viittauksen juutalaisiin hautajaisiin.
En tiedä. On eri tasoja.
Miesten itsetunnon kaikkein korkein taso on se,
kun kasvattaa miesnutturan ja ryhtyy kusipääksi.
Sori. Puolet yleisöstä häipyi.
Tiesin, että niin tapahtuisi.
En yllättyisi, jos ulkona minua odottaisi neljä vittuuntunutta samuraita.
"Paras pukea kuminauhat pikku esityksesi puolessavälissä."
Nutturassa on hyväkin puoli: Ainakin tietää, mitä on tulossa.
Jätkä kääntyy kulman takaa nuttura päässä. "Okei... En pidä sinusta."
Parempi kuin poninhäntä. Se on kiero hiustyyli.
Oletko joskus pitkän keskustelun jälkeen huomannut, että miehellä on ponnari?
Peli kääntyy ympäri.
Aluksi innostun jokaisesta sanasta.
"Tässäpä fiksu kaveri.
Tukka sliipattu taakse -
kuin menestyneellä korisvalmentajalla."
Sitten hän kääntyy ja mietin: "Voi vittu! Ponnari?"
Hänen olisi paras olla taekwondo-ohjaaja.
En tiedä. Siinä on kova itseluottamus. Siitä kaduilla huutelu syntyi.
Sillä itsetunnon tasolla. Jos et tiedä mitä tarkoitan,
miehet ahdistelevat naisia kaduilla sanallisesti ja seksuaalisesti.
Miehenä se on minusta kuvottavaa.
Ja miehenä olen äimistynyt...
siitä itseluottamuksen määrästä... noilla miehillä...
peniksissään, että heidän ensireaktionsa kauniin naisen nähdessään -
on huutaa ja tarjota munaa.
Ihan kahjoa.
Näkevät nätin tytön. "Nussin sinua!" Ihan pimeätä!
Minä reagoin kauniisiin naisiin kuin ohi menneeseen metroon.
Minä vain: "Voi...
Jumalauta.
Vittu!"
Näen läskin bulldoggin.
"Katso, mikä perse! Kourin tuota persettä.
Heiluta sitä.
Olet tosi englantilainen."
Joo, enpä tiedä. Olen toivoton tapaus.
Toivoton tapaus. Pössyttelijä ja sinkku. Se on kamala yhdistelmä.
Juopot miehet ovat hyviä sinkkuja. Heillä on itsetuntoa.
Katsovat baarissa naista silmiin: "Hän haluaa sitä."
Itse olen aina pilvessä. Jos katson naista silmiin: "Hän kuulee ajatukseni!
Pakoon!
Lähimmän viltin alle!"
Kaverini yritti parittaa minua kaverilleen.
Olimme menossa treffeille, kun tyttö tekstasi:
"Haittaako, jos tuon kaksi kissaani?"
Se on ongelman määritelmä.
Miksi se olisi koskaan hyvä ajatus?
Kaksi vikkelää eläintä ensimmäisille...?
Arvostan sitä, että hän kertoi heti olevansa hullu. Kilttiä.
Heti alkuun: "Olen kissanainen." Selvä. Hyvä sinulle.
Deittailu olisi helpompaa, jos hulluuden kertoisi heti.
Katsoo, jääkö toinen paikalle, jos sanoo kaikkea hullua.
Ensitreffeillä: "Mitä ajattelet yöllisistä kauhukohtauksista?
Koska jos menee hyvin, herätän sinut kolmen kuukauden päästä...
kiljumalla seiniä pitkin."
Hän sanoo: "Olen mukana." Sanot: "Katsotaan, mihin tämä vie."
En ole hyvä parisuhteissa. Viime vuonna erosin kahdesti samasta tytöstä.
Joo. Tosi kiva ihminen.
Oletko eronnut jostakusta ja loannut häntä sitten kavereillesi?
Sitten palaatte yhteen: "Hei!
Eihän puhuta siitä, mitä kerroin?
Olin silloin vähän turhan rehellinen."
Hän jätti minut ensimmäisellä kerralla, minä hänet toisella.
Pidän enemmän jatko-osasta.
Asun New Yorkissa, jossa on ilmiö nimeltä "Nor'easters",
joka on itärannikolla esiintyvä hurrikaanin ja lumimyrskyn sekoitus.
Maailmanlopun kamaa.
Kuin hurjasteleva lumimyrsky.
Sellainen osui New Yorkiin tammikuussa. Kaupunki suljettiin kolmeksi päiväksi.
Hän jätti minut juuri ennen sitä.
Sattumaa. Tai sitten kaikkein pirullisin tapa jättää toinen.
Hän tutki sääennustetta.
"Kylmä tuuli on osumassa lämpimään rintamaan.
Täydellistä.
Särjen tämä kusipään sydämen, ennen kuin hän jää kolmeksi päiväksi jumiin."
Niin kävi. Hän jätti minut ja jäin kotiin jumiin tunteineni.
Tein kuten kuka tahansa mies. Poltin keskinkertaista ruohoa.
Sitten katsoin kaikki jaksot Making a Murdereria, mikä...
Ei, ei...
Se oli huonoin päätös ikinä.
En ole koskaan ollut sydänsuruissa, pilvessä, yksin, itkien,
puhuen itsekseni kuin syyttömänä tuomittu wisconsinilaisteini.
Uusi tapa kärsiä sydänsuruista.
Kävelin ympäri taloa: "Rakastiko hän sinua vai ei?"
"En tiedä.
En tiedä."
Piti kaivaa itseni ulos sydänsuruista. Opin arvokkaan läksyn.
Opin, ettei kukaan huomaa itkemistä, kun lapioi lunta.
Täydellinen ulkoilmatekeminen itkiessä. Silloinkin kun seisoo paikallaan...
Alas kumartuessa kannattaa tunteilla: "Hän on poissa!"
Naapurit miettivät: "Kaveri haluaa tosissaan jalkakäytävän puhtaaksi."
Palasimme yhteen, koska olen heikko.
Puhuin hänestä eron jälkeen paskaa.
"En puhu hänelle enää koskaan." Hän kysyy: "Hengataanko?" "Joo."
Tapailimme pari kuukautta.
Sitten jätin hänet, koska hän on kamala ihminen, ja...
Useimmat teistä ovat hänen kavereitaan. Hienoa.
Tämä yleisö reagoi kuin synttärijuhlissa.
"Miten saatoit? Juuri ennen kakkua, miten saatoit?"
Kukaan ei tiedä olevansa kamalan ihmisen kanssa, ennen kuin pääsee pois.
Kuin asuisi kummitustalossa.
Ensin ajattelee: "Se on kaunis. Onko se vapaa?"
Sopivan hintainen."
Muuttaa sinne, ja viikon kuluttua seinillä valuu verta. "Onpa outoa."
Sitten huonekalut alkavat liikkua. "En tiedä, onko täällä turvallista."
Kun sieltä vihdoin pääsee pois: "Ahaa, se olikin portti helvettiin.
Okei. Aivan."
Koko seurustelumme ajan mietin: "Hän on ihanan sarkastinen.
Hän on niin sarkastinen."
Kuukausi eron jälkeen mietin: "Hän olikin varmaan tosissaan.
Hän on ilkeä ihminen."
Ei hän ollut ilkeä. Hän oli rikas.
En ollut ennen tapaillut rikasta ihmistä. Opin, että he ovat sisältä tosi kylmiä.
He vihaavat tunteita, koska niiden voimalla köyhät ihmiset rakastavat.
Tästä selviääkin kaikkien ansiotulot.
Jotkut teistä pärjäävät aika hiton hyvin.
Moni teistä hätkähti: "Miten niin niiden voimalla?
Onpa tehoton voimanlähde."
Kerran hän näki kun itkin, ja olin kuin matolle paskantanut koira.
"Mene ulos. Älä tee tuota sisällä.
Kuka köyhä ihminen itkee matollani?
Pyyhi se hänen kasvoillaan. Hän ei saa enää tehdä niin."
Hän vihasi sitä, ettei minulla ollut pienenä rahaa. Hän ei silti sanonut sitä.
Hän vihasi kaikkea, mikä muistutti siitä, ettei minulla ollut pienenä rahaa.
Sanoin, että tykkään ranch-salaattikastikkeesta.
Koska se on hyvää.
Olisin yhtä hyvin voinut sanoa syöväni ihmisen paskaa.
Hän sanoi: "Tykkäätkö ranchista?" Minä siihen: "En, en. Rakastan sitä.
Hidden Valley -merkkinen on parasta."
Luulitko, että tykkään Wish-Bonen paskasta?
Se on huoltoasemakamaa. Painu vittuun täältä!
Haluan, että se tulee Valleyltä ja että se pysyy salaisuutena.
Olen tiukan linjan ranchittaja.
Pidän vapaapainista. Hän vihasi sitä.
Kolme yksinäistä miestä: "Joo.
Joo, Maniasta tulee mahtava!"
Naiset, tajuan että on hölmöä,
että aikuinen mies pitää vapaapainista.
Tiedän, että se on hölmöä, mutta älkää pitäkö minua tyhmänä.
Hän sanoi: "Tiedäthän, että se on käsikirjoitettua?"
"Tiedän."
"Tiedäthän, että he käyttävät steroideja?"
"Tiedän."
Anteeksi, pilaavatko steroidit feikkitappelun aitouden?
En halua pilata päivääsi, mutta The Undertaker ei ole kuollut.
Ei kertaakaan. Hän on elänyt koko ajan.
Kuudennen aistin vastakohta.
Oikeasti olen vain katkera.
Pidin hänestä paljon. Ja erosimme -
ennen kuin koin parhaan puolen rikkaan tytön tapailusta:
että hänen isänsä tarjoaisi rahaa, että pysyisin kaukana hänestä.
Niin he tekevät elokuvissa köyhille poikaystäville.
"Paljonko rahaa tarvitaan, että häipyisit tiehesi?"
Yhden puhelinlaskun verran.
Jos maksat toukokuun, häivyn. Heti paikalla.
Ylitin datankäyttöni.
Yksi asia, jota opin arvostamaan,
oli että rikkaat ovat rehellisiä ahneudestaan. "Rakastan rahaa."
Sitä vain: "Selvä.
Hyvä sinulle, kai."
Joskus huijaamme itseämme siinä, mitä raha merkitsee tässä maassa.
Sanomme aina: "Yhdysvalloissa perhe on ykkönen."
Onko?
Huijaamme itseämme. Minusta Yhdysvalloissa raha on ykkönen.
Kaukana perässä toisena: perhe.
En ajattele itse niin.
Jos katsoo uutisia, saa sellaisen vaikutelman.
Uutisissa näkee usein, kun joku kuolee kamalalla tavalla.
Perhe haastaa jättiyhtiön oikeuteen ja saa valtavasti rahaa.
Joku perheen kusipää sanoo uutisissa surullisena:
"Nämä 75 miljoonaa dollaria...
eivät ikinä...korvaa...
David-enoani."
Paskapuhetta.
Paskapuhetta. En koskaan tavannut Davidia, mutta se on hiton paljon rahaa.
Rakastan äitiäni yli kaiken. Hän kasvatti minut täysin yksin.
55 miljoonasta voitte viedä hänet.
Teen hänelle patsaan ja käyn siellä päivittäin...
uudessa minkkiturkissani.
"Kaipaan sinua, äiti.
Nyt lennän jonnekin lämpimään."
Mummon ja äidin lisäksi -
kukaan suvustani ei ole yli kahden miljoonan arvoinen.
Ollaanko ihan rehellisiä? Tonni. Viekää vaikka koko...
Myyn useimmat kirpparihintaan.
Serkullani Oaklandissa on viisivuotias tytär,
joka on ilkein tapaamani ihminen.
Viekää se julma pikku narttu 20 taalalla.
Ei ole oma lapsi, ei kiinnosta.
Hän on paha ihminen.
Kukaan ei tee mitään.
Kukaan ei sano hänelle: "Lakkaa olemasta ilkeä."
He keksivät tekosyitä salliakseen hänen jatkaa sitä.
He sanovat: "Eikö hänellä olekin asennetta?
Hänellä on asennetta."
Ei, hän on kusipää.
Sori, mutta...
Katsoin häntä silmiin. Hän on hajalla. En tiedä, miksi.
Mummoni kutsuu häntä diivaksi. Sitä en ole ikinä ymmärtänyt.
Pikkutyttö on hirviö vasten mummon kasvoja,
ja mummo sanoo toisessa huoneessa: "Mikä diiva!"
Ei hän ole saanut viittä platinalevyä.
Hän ei ole esiintynyt loppuunmyydyssä Apollossa. Hän on pieni ilkeä ihminen.
Hän on kusipään esiaste. Sitä hän on.
Viime kiitospäivänä hän tuli luokseni kesken aterian:
"Miksi vielä puhut?" Niin hän sanoi.
Olen 33-vuotias, hän viisi. Hän löi luun kurkkuuni.
En mahtanut mitään. Menin ulos varjonyrkkeilemään seitsemäksi minuutiksi.
Mietin takapihalla, mitä sanoisin takaisin kuin jossain hiton 8 Milessa.
Tiedän, kuka on oikea isäsi! En voi...
Oli hauskaa teidän kanssanne. Kiitos!
Kiva kun tulitte.
Kivaa iltaa. Moikka!
Iso käsi Dan Soderille!
Tekstitys: Kalle Keijonen