UN PROGRAM SPECIAL DE COMEDIE ORIGINAL NETFLIX
Aplauze vă rog pentru amuzanta Beth Stelling.
Salutare, Los Angeles.
Mulțumesc că ați venit, oameni buni.
Mulțumesc.
Cred că e suficient.
Mulțumesc.
În meseria asta, stau într-o mulțime de hoteluri:
Hampton Inn, Best Western, fără să mă laud.
Și când stau la un hotel, iau liftul până în camera mea,
la fel ca voi.
Și...
Statistic vorbind, în lift se află și un bărbat alb vârstnic.
E doar o chestiune de timp până când se uită la mine
și spune ceva de genul:
„Ești tăcută.
De ce ești așa de serioasă?
De ce nu zâmbești?”
Și apoi mă uit la el și îi spun ceva de genul:
„Îmi vine să mă cac.
Așa că sunt extrem de concentrată.”
Hotelurile nu sunt așa de groaznice.
Aeroporturile mi se par mai groaznice
pentru că sunt puțin germofobă.
De exemplu, n-aș...
Nu te-aș atinge niciodată.
Deci, atunci când sunt față în față cu un agent de securitate în aeroport,
și „agent” e un termen prea puternic pentru ei,
și văd că poartă mănuși de latex,
nu are cum să nu mă enerveze, știți.
Păi, ei poartă mănuși?
Este ca și cum ai folosi un prezervativ cu toată lumea.
Trebuie să accept bolile celor care au trecut înaintea mea?
Este foarte deranjant.
Îmi place să-i pun la încercare,
fiindcă, după cum știm cu toții, securitatea în aeroport e doar spectacol.
Și...
Așa că...
De obicei, îmi pun o sticlă de apă în bagajul de mână.
O pun pe bandă și ei o găsesc pentru că sunt buni.
Când o scot afară, îmi oferă un mic scenariu.
Îmi zic: „Vrei să o păstrezi și să o bei?
Vrei să o arunci? Sau vrei să ți-o trimiți prin poștă?”
Ultima este o nebunie. Știți ce spun?
Exagerez? Cine plătește cheltuielile poștale? Nu-i așa?
Așa că o iau și o dau pe gât.
Toată lumea așteaptă în spatele meu, OK?
O termin și o arunc la pământ.
Și apoi o vomit în coșul lor de gunoi.
Pun în bagaj și câteva iaurturi de 110 ml,
cu doar 10 ml peste limita legală.
Avantajul este că mi le scot din bagaj.
„Ce sunt acestea? Materiale periculoase?”
Același scenariu: le păstrezi, le mănânci, le arunci?
Ți le trimiți prin poștă?
Mă uit la agent și îi spun: „N-ai văzut ce s-a întâmplat mai devreme?
Mor de foame.”
Le deschid și le mănânc.
Le mănânc doar cu limba.
Uite așa...
Ați văzut ce am făcut? Am făcut un șanț pe margine cu limba
care apoi mi-a permis să sug partea din mijloc.
O tehnică perfecționată în liceu.
Nu într-un mod sexual, perverșilor.
Eram săraci, nu aveam mașină de spălat vase.
Nu voiam să murdăresc o lingură, bine?
Am învățat să mănânc totul cu gura ca să nu spăl vase.
Bine, așa arată privilegiații.
Așadar...
În acest moment, m-am calificat pentru o percheziție corporală completă.
Solicit un bărbat pentru că nu sunt obișnuiți. Îi bulversează.
În plus, strigă în gura mare ce vreau și aude tot aeroportul
pentru că strigă mereu: „bărbat pentru femeie”.
Și apoi fac...
Apoi mă iau deoparte și mă pun să depărtez picioarele.
Astfel încât tot ce aveam ascuns între picioare să zboare afară.
Trebuie să verifice că a picat, nu?
Așa că își pun mâinile aici și atunci fac ceva de genul...
Glumesc.
Nu, te avertizează înainte să facă asta.
Zic ceva de genul: „Vom folosi dosul palmei.”
Asta e partea mea preferată, cu protuberanțele și restul.
Și eu fac...
„Vom folosi dosul palmei pe cele mai sensibile zone ale corpului.
În felul ăsta știți că nu-mi place.”
Când se apleacă, după ce a terminat o parte,
vine pe cealaltă parte, îl privesc adânc în ochi
și îi zic: „Ei bine, acum am peste 100 ml de lichid.”
Am pierdut avionul.
Dar am câștigat un prieten, nu-i așa?
Acum suntem prieteni cu beneficiile guvernului.
Locuiesc aici, în California, dar am copilărit în Ohio.
Și...
Bine, tot orașul meu este în sală. Și...
Mama m-a crescut pe mine și pe cele două surori mai mari în Dayton, Ohio.
Mama încă locuiește acasă. Ratata!
Dar...
Ultima oară când m-am dus acasă,
sora mea mai mare, Megan, era însărcinată în 8,999 luni.
Am fost ca să-l prind pe bebeluș la naștere
sau cel puțin să batem palma la ieșire.
Are și alți copii mai mari.
Și...
Unul dintre ei se numește Reed
și are cam...
Așa că s-a uitat la ea...
S-a uitat la sora mea foarte gravidă și ne-a spus tuturor:
„Pe unde va ieși?”
Bine, bună întrebare.
Dar înainte de a-i putea răspunde, a continuat:
„Și cine ți-a făcut asta?”
I-am spus:
„Noi am presupus că a fost tatăl tău.
Tu ce ai auzit?
Spune dacă ai văzut ceva.”
Cred că mulți oameni se tem că vor avea un copil urât.
Eu nu.
Dar mă tem că voi avea un adolescent urât.
Cred că...
Un copil urât, îl poți acoperi cu o pătură.
Știți ce zic?
Un adolescent urât...
Cam multe ore la grupa pentru avansați.
Puteți aplauda, pentru că sunteți toți frumoși.
E foarte întuneric, dar ești drăguț.
Pe vremuri, eram babysitter la un băiețel și îl luam de la grădiniță.
Într-o zi, îl așteptam.
Și a apărut un puști necunoscut,
s-a uitat la mine și a zis:
„De abia aștept ora de somn.
Să mă pot întinde și să-mi odihnesc oasele obosite.”
„Poftim?
Care dintre părinții tăi îngrozitori a spus asta?
Dumnezeule.
Mama ta e fantomă?”
Mi-am luat copilul acasă și i-am întrebat pe părinți.
Mi-au spus: „Da, părinții puștiului lucrează la pompele funebre.”
Deci, era vocabularul folosit la el acasă.
În fiecare seară la culcare, mama lui îi spunea:
„Bine, Nathaniel...
Să repetăm încă o dată.
Ce faci după ce îmbălsămezi corpul?
Își odihnește oasele obosite?
Așa este.
Vise plăcute.”
Așa că a trebuit să mă despart de băiețel.
În ultima zi de babysitting, și-a lăsat o șosetă în mașina mea.
Ca o femeie care își uită bijuteriile.
Voia să ne revedem.
A rămas în mașină mult timp, înainte să o observ.
Mi-am zis: „Este doar o șosetă, nu i-o duc înapoi.
Am demisionat.
Dar nici nu voiam să am o șosetuță în mașină, știți?
Treceam pe lângă Griffith Park.
Am luat șoseta și, la poalele muntelui,
mă duc să o arunc, când privirea mea se întâlnește cu cea a unei femei,
care mă vede că arunc o șosetuță
în adâncul pădurii.
Zic: „L-am scuturat prea tare.”
Nu a râs așa cum râdeți voi.
Așa că a trebuit să mă explic: „Glumesc.
Asta e cea mai apropiată experiență de un avort.”
Știu că multora nu le place să audă acest cuvânt.
E mai scurt decât: „E cea mai apropiată experiență de asumarea responsabilității
pentru greșelile unui cuplu.”
Ce e mai rău: un avort sau o glumă despre avort înțeleasă greșit?
Știți?
Deci mama lucrează cu copii...
E profesoară de muzică la școala elementară.
Se pregătește să se pensioneze după 34 de ani.
Absolut.
Aplauze pentru Diane. Da, e o femeie de treabă.
Pentru că e profesoară, are verile libere
și vara trecută, mama a trebuit să facă o histerectomie.
E foarte trist pentru că este ca și cum casa copilăriei mele a dispărut.
Știți.
Nu ne vom întoarce niciodată.
A fost frumos să ai opțiunea atâta timp.
Și...
A fost ceva foarte grav, s-a vindecat
și a planificat o vizită la mine.
Mi-am pus doar un spectacol fiindcă o iubesc.
Am vrut să-mi petrec timpul cu ea.
Spectacolul pe care l-am avut a fost la o cramă
pentru că toți umoriștii din LA se simt neglijați.
Deci fac ceva de genul: „Vino la show-ul meu,
este în baie, în toaletă, sub fundul meu.”
Așa că...
Am mers cu mama la cramă
și publicul nu a venit.
Deci spectacolul s-a anulat
și mama mea se uită la toți umoriștii triști din show.
Fiind o femeie drăguță, o profesoară,
se uită la ei și spune:
„Păi, zi liberă din cauza zăpezii.”
Ceea ce e adorabil, dacă ești profesor.
Dacă ești umorist, crezi că mama are cocaină.
Și am reacționat...
„Trebuie să te scot de aici.”
Acum...
Momentan, sunt heterosexuală.
Am jucat hochei de câmp în liceu.
În facultate...
De acolo am coapsele astea petrecărețe.
Și...
Acum, sora mea antrenează echipa liceului pentru că am jucat toate în copilărie
și mă duceam acasă pentru a prinde un meci împotriva rivalilor ei.
Sunt rivalii noștri pentru că nu mai sunt alte echipe în oraș.
Și, pe drum, m-am oprit la patiseria mea preferată pentru o gogoașă cu jeleu.
Îmi place să le mănânc la meci
pentru a arăta fetelor cum e să fii adult cu voință liberă.
Și...
Deci, sunt la patiserie, iau gogoașa cu jeleu.
Acum...
Femeia care mi-a servit-o
a fost, de fapt, rivala mea la hochei de câmp în liceu.
Deci a fost ca și când am câștigat din nou campionatul districtual.
Acum, am lucrat în alimentație.
Lucram la două patiserii.
Și...
Prima dată, a fost în facultate la Bagel and Deli.
Și, în facultate, mâncam
ca și cum un tată singur ar fi locuit în interiorul meu.
Și el îmi șoptea chestii de genul:
„Ce spune mama ta că nu poți mânca?”
Și răspundeam: „Glazură, aluat de prăjitură, aluat de fursecuri...
Îmi spune să mănânc mai încet.”
Și el zice: „Da, dar ce știe ea?”
Zic: „Cam are dreptate cu ouăle crude.”
El zice: „Nu are nimic! Înfulecă tot. E weekendul meu!”
El avea două săptămâni pe lună,
dar deplină custodie asupra a ceea mâncam noaptea.
Și...
Apoi am absolvit Magna Cum Laude.
Și eu... Mulțumesc foarte mult.
Și m-am transferat la o patiserie mai mare din Chicago.
Nu aș fi reușit fără diploma de licență în arte teatrale.
Acolo, servesc în continuare cornuri.
Direct în gura mea.
Și m-am îngrășat destul de mult.
Atât de mult, că-mi amintesc că m-am urcat pe cântar,
m-am uitat în jos la cadran și arăta „89” și m-am gândit:
„O să reușesc?”
Am reușit.
Absolut.
Un kilogram e o nimica toată.
Dar apoi... Știți...
Am vrut să slăbesc.
M-am săturat să fiu curajoasă la plajă.
Și...
În plus, sora mea mijlocie, Hannah, urma să se căsătorească.
Și am vrut să slăbesc pentru nuntă.
Și apoi nu am mai avut timp și m-am dus mai bine să mă bronzez.
Mă rugase să fiu domnișoară de onoare
și i-am spus: „Asta înseamnă mult timp și bani.
Și petreceri.
Nu știu dacă reușesc.”
Și ea mi-a spus: „Beth, e o ocazie unică în viață.”
Și i-am răspuns: „Statisticile spun altceva.”
Așa că, am luat-o cu mine în turneu mulți ani mai târziu.
Sora mea, Hannah, m-a însoțit în turneu anul trecut
doar ca să ia o pauză de la viața de mamă singură.
Și...
Ca să fiu sinceră, îi spuneam mamă singură și atunci când era căsătorită,
deoarece soțul ei era un copil.
Și...
Vă pot da un exemplu în acest sens.
Când a născut cel de-al doilea copil în sala de nașteri,
a zis cu voce tare:
„Frate, nu pot să cred că ratez meciul de softball pentru asta.”
Da, absolut, da.
Există bărbați de genul ăsta.
Da.
Mi se pare că și tu ești unul dintre ei.
Dar nu spune ce gândești
și îți vei putea păstra relațiile.
Poți gândi chestiile astea, absolut, le poți gândi,
dar ține-le pentru tine.
Doamne ferește, nu le lăsa să-ți zboare din gură. Înțelegi?
Apoi m-am gândit și am spus:
„Era o scuză destul de bună.”
Era o scuză destul de bărbătească.
„Nu pot asista la această naștere din cauza sportului.”
Dar apoi a spus că e vorba de softball.
Știți?
Mi se pare că singurul lucru mai feminin decât nașterea
sunt bărbații de 30 de ani care aruncă mingea pe sub mână.
Deci, când sora mea a divorțat de el în cele din urmă,
m-a inspirat și pe mine să scap de greutatea în plus.
Și...
Am început să merg cu bicicleta în jurul lacului.
La intrare era mereu un tip. Nu știu dacă avea locuință.
Era tot timpul acolo, OK?
Și la aproximativ trei luni de când am început antrenamentul,
a vrut să-mi spună că a observat, așa că a strigat după mine:
„Cât de slabă vrei să fii?”
Și i-am spus: „Cred că am terminat, am găsit dragostea vieții mele.”
La asta se rezumă o relație.
Ceva de genul: „Pot să mănânc din nou?
Bine.
Ești al meu.”
Eu...
Nu-mi place să critic bărbații,
dar nu vă pricepeți să observați ce e diferit la o femeie.
Fie că este vorba de o freză nouă sau că a slăbit 20 de kg.
M-am întâlnit cu un amic pe care nu-l văzusem de mult
și încerca să-și dea seama în ce fel m-am schimbat.
Mă cerceta cu coada ochiului...
Și apoi a descoperit: „Frate, ai țâțele mai mici.”
Și i-am spus: „Mulțumesc.”
Mulțumesc că ai observat aspectul cel mai puțin pozitiv al pierderii greutății.
Vedem reclame despre slăbit
cu un tip căruia i-au rămas pantalonii foarte mari.
Nu vedem reclame cu femei cărora le-au rămas mari sutienele
și spun: „Nu-mi mai vine.”
Apoi, prietenul lui i-a sărit în ajutor
și a zis: „Știu despre ce e vorba. Ai crescut mai înaltă?”
Zic: „Da, da, e puseul de creștere de la 30 de ani, absolut.
Tocmai mi-am pierdut și dinții de lapte, iar mi-au coborât testiculele.”
Deci, acele postări pe Facebook care spun:
„Acum șase ani...” nu sunt amuzante pentru mine.
Îți zic: „Facebook are grijă de tine.”
Îmi spun: „Nu s-ar zice.”
Pare mai degrabă că vrei să postezi o poză cu mine de acum șase ani,
într-o cabină foto,
bând o bere mare pe care mi-am îndesat-o între sânii uriași cupa D
și pe care mi-o torn în gură.
Ați făcut faza să pară mișto.
Nu prea e vorba de nostalgie, mă face mai degrabă să mă întreb
cum am supraviețuit cu atât de puține like-uri.
Am o fotografie de acum șase ani cu trei like-uri?
Cum am coborât din pat în ziua aia?
Aveți idee?
Acum, optez pentru chestii mai sănătoase.
În loc de înghețată, mănânc iaurt înghețat.
Mulțumesc, da.
Eu îmi spun Cenușăreasa iaurtului înghețat.
Numai pentru că știu unde se află localurile din apropiere.
Deci, dacă la miezul nopții...
Nu știu dacă mă cuprinde anxietatea
pentru că mi-am pierdut șansa.
Sau dacă e vorba de crampe, pentru că am mâncat deja în ziua aceea.
Știți?
Odată, am intrat într-un local numit FroYo Life.
Ar trebui să-i spună „FroYo Naibii”.
Și...
Am mers de trei ori într-o singură zi.
M-au sunat de la Chase Bank.
De genul...
„Este o problemă de securitate cu cardul dvs. de debit.”
Zic: „Da, problema e că mi-am pierdut autocontrolul.
Sincer, a treia oară a fost doar pentru toppinguri.”
E atât de greu să pui exact cât trebuie.
Nu există niciun prinț în povestea mea.
Doar tatăl singur din lăuntrul meu, strigând: „Mai mult sos de unt de arahide.
Fără fructe.”
Din fericire, totul s-a terminat cu bine.
Știți, am apărut în Playboy. Mulțumesc mult, lăsați aplauzele.
Motivul pentru care am apărut în Playboy
este că m-au enumerat printre umoriștii care merită văzuți.
Într-o zi, vor aprecia și altceva la mine pe lângă cuvinte, dar...
Mama a aflat că am apărut în Playboy de pe Facebook.
M-au etichetat într-un articol,
iar mama mea a intrat la comentarii și a scris:
„Aoleu!”
Mama mea e virgină și ea...
„Oh, Doamne... Playboy? Nu am mai cumpărat așa ceva până acum.”
Nu m-a lăsat inima să-i spun că a fost doar o chestie online.
Nu apare în revista Playboy tipărită.
Oamenii folosesc revista aia ca să se masturbeze.
Și nimic nu blegește scula mai repede decât o femeie amuzantă.
Arătați-mi o sculă tare aici!
E OK în contextul actual.
Apreciez profesionalismul tău.
Așa că nu i-am spus mamei, pentru că am vrut să cumpere revista.
Cum am spus, e profesoară și locuim într-un oraș mic.
Așa că mi-am imaginat-o pe mama cum merge la magazinul universal,
ia un Playboy, îl pune pe tejghea,
zicând: „Nu e ceea ce pare.
Fiica mea e în revistă.”
Se întoarce acasă. Îmi caută fața, pagină cu pagină.
Și face: „Oh, Doamne!
Sunt multe fiice aici.”
Nu mai e la fel de special.
Când vine vorba de copii și de bebeluși, vreau să am și eu.
Eu și prietenul meu încercam și tot încercam,
dar eu folosesc anticoncepționale.
Și...
De asta e atât de dificil să concepi.
Am un DIU care...
Așa e...
Este foarte popular.
Nu este o infecție a tractului urinar.
Este un dispozitiv intrauterin.
Știu întotdeauna de cât timp am DIU
după festivalul de comedie în timpul căruia l-am introdus.
Deci, primul a fost la Just For Laughs, Montreal 2011,
și m-a ținut cinci ani.
În cei cinci ani, am făcut atât de multe, OK?
Deci, a urmat Limestone Comedy Festival în...
Ați ghicit, în Bloomington, Indiana...
Acolo mi l-am smuls afară.
Acesta este termenul tehnic, da.
Cred că pot să descriu senzația ca...
Profund, gutural... Doare.
Nu chiar ca taxele pentru facultate.
Dar, știți...
Dacă trebuia să descriu mai detaliat durerea,
mi se pare că vreți să...
Doamnelor, când sunteți în ultimele zile ale ciclului
și utilizați în mod accidental un tampon superabsorbant.
Trebuie să scoateți afară, e ca...
Cam așa, dar de un miliard de ori mai rău.
Nu, știți...
Cred că nimeni nu se poate supăra la chestiile despre ciclu.
Cred că fiecare persoană din această sală
s-a rugat să vină ciclul la un moment dat în viață.
Suntem toți în aceeași barcă.
Deci mi-l smulge obstetriciana.
Eu îi zic „Obstetri-Kenobi”.
Și...
Apoi îl aruncă în coșul de gunoi.
Și îi zic...
„Pe bune?
O arunci așa?
Are un nume.”
Numele ei era Marina.
A fost cea mai bună jucătoare în liga anticoncepționalelor.
Înțelegi? Deține recordul pentru o apărare neînvinsă.
Cu aproximativ 953 de lovituri pe poartă.
Ar fi trebuit să o smulgă
și apoi s-o arunce în tribune.
Să rămână acolo și...
să-și odihnească oasele obosite.
Ați fost un public minunat, vă mulțumesc foarte mult
că m-ați ascultat.
Vă iubesc.
Mulțumesc foarte mult. Mulțumesc.
Aplauze pentru Beth Stelling.
Subtitrarea: Cristiana Cobliș