EN ORIGINAL COMEDY-SPECIAL FRA NETFLIX
Ta vel imot den fantastisk morsomme Beth Stelling!
THE STANDUPS MED BETH STELLING
Hallo, Los Angeles!
Takk for at dere kom.
Takk.
Jeg tror det holder.
Takk.
Denne jobben betyr at jeg bor på mange hoteller.
Hampton Inns, Best Westerns, ikke for å skryte.
Når jeg er på hotell, tar jeg heisen opp til rommet,
akkurat som dere, og...
Statistisk sett står jeg i heisen med en gammel, hvit mann.
Det er bare et tidsspørsmål om når han ser på meg og sier noe à la:
"Du er stille.
Hvorfor er du så alvorlig? Kan du ikke smile litt?"
Og så ser jeg på ham og sier noe à la:
"Jeg må bæsje.
Så jeg er bare veldig konsentrert."
Hoteller er ikke så ille. Det er flyplasser jeg sliter med.
Jeg har nemlig bakteriefobi.
Jeg ville aldri... Ta på deg, for eksempel.
Så når jeg står ansikt til ansikt med en sikkerhetskontrollør, som...
..."kontrollør" er en ganske sterk betegnelse for dem...
...og jeg ser at de har på seg gummihansker...
Det vil aldri slutte å forbløffe meg.
Skal de ha på hansker?
Det er som å bruke samme kondom med alle.
Skal jeg bare ta imot sykdommene til de som gikk gjennom før meg?
Det plager meg veldig.
Jeg liker å utfordre dem, for sikkerhets- kontrollen er jo bare performancekunst.
Og...
Så altså...
Jeg pakker gjerne med meg fire liter vann.
Jeg sender det gjennom. De finner det, for de er gode.
De tar det frem og foreslår ulike scenarier.
"Vil du beholde flasken og drikke det?
Vil du kaste den? Eller vil du sende den til deg selv?"
Den siste er sinnssyk. Ikke sant?
Skal jeg gå ut av køen? Hvem betaler porto?
Så jeg tar flaska og bøtter nedpå.
Alle står og venter bak meg.
Jeg drikker opp og slenger flaska på gulvet. Og spyr i søppelkassa.
Jeg tar også med et par 120 ml yoghurter, så vidt over det som er lov.
Fordelen med det er at de tar dem ut for meg.
"Hva slags materialer er dette?"
Samme scenario: Beholde dem, spise dem, kaste dem, sende dem til deg selv?
Jeg ser på personen og sier: "Så du ikke det som nettopp skjedde?
Jeg er skrubbsulten."
Jeg åpner dem opp og spiser dem. Spiser med bare tunga.
Bare...
Så dere hva jeg gjorde? Jeg laget en vollgrav rundt kanten med tunga,
sånn at jeg kunne suge ut det i midten.
En egenskap jeg perfeksjonerte på high school.
Ikke på en seksuell måte, pervoer!
Vi var fattige, hadde ikke vaskemaskin. Jeg ville ikke skitne til skjeer.
Jeg lærte meg å spise med munnen, så jeg slapp å vaske opp.
Ok, det er sånn privilegier ser ut.
Så altså...
Og nå har jeg kvalifisert meg til en full kroppsvisitering.
Jeg ber om en mann, for det er de ikke vant til. Det setter dem litt ut.
Og så roper de det ut, så hele flyplassen får høre hva jeg vil.
De roper ut: "Mann til kvinne!" Og jeg blir...
Så vinker de meg over til siden og ber meg spre beina,
så jeg antar at hva jeg enn hadde gjemt i dåsa, kommer flygende ut.
Men de må dobbeltsjekke at det fløy ut.
Så de legger hendene sine her, og det er da jeg... Nei, jeg tøyser.
Nei, de advarer deg før de gjør det: "Vi bruker baksiden av hånden."
Favorittdelen min, med knokene og det hele.
Og jeg...
"Vi skal bruke baksiden av hånden på de mest følsomme områdene dine.
Sånn at du vet at jeg ikke liker det."
Han er i gang der nede, ferdig med én side.
Når han begynner på den andre siden, ser jeg ham dypt inn i øynene
og sier: "Vel, nå har jeg over 100 ml væske."
Og jeg har mistet flyet!
Men jeg har fått en venn.
Nå er vi bare venner med sosiale fordeler.
Jeg bor i California, men vokste opp i Ohio.
Og...
Hele byen min er her, så fint.
Moren min oppdro meg og mine to eldre søstre i Dayton, Ohio.
Moren min bor fortsatt hjemme. Taper...
Men... Forrige gang jeg reiste hjem,
var det fordi søsteren min Megan var 8,999 måneder på vei.
Så jeg skulle hjem og hilse på babyen, eller iallfall gi den high five på vei ut.
Og hun har andre barn, som ikke er inni henne.
Og...
En av dem heter Reed, og han er rundt...
Og han så på henne... Så på min høygravide søster og sa:
"Hvor skal den komme ut?" Greit, godt spørsmål.
Men før jeg fikk svart, fortsatte han: "Og hvem har gjort det mot deg?"
Jeg sa: "Vi har bare antatt at det var faren din.
Hva har du hørt?
Hvis du har sett noe, så si det."
Jeg tror mange er redde for å få et stygt barn.
Ikke jeg.
Men jeg er redd for å få en stygg tenåring.
En stygg baby kan man bare dekke til med et teppe.
Ikke sant?
En stygg tenåring derimot...
Det blir mange ekstratimer på skolen.
Dere kan klappe, for dere er vakre.
Det er mørkt her, men dere er søte.
Jeg pleide å passe en liten gutt og måtte hente ham i barnehagen.
En dag satt jeg og ventet på ham da en ukjent unge kom bort til meg,
kikket opp på meg og sa:
"Jeg gleder meg til sovestund.
Så jeg kan legge meg og hvile mitt slitne skjelett."
"Hva...?
Hvilken av de skrekkinnjagende foreldrene dine sa det?
Kjære vene!
Er moren din et spøkelse?"
Jeg spurte foreldrene til gutten min om det,
og de sa: "Foreldrene hans er begravelsesagenter."
Det var sånt de pratet om i huset.
Hver kveld, før han skulle legge seg, sa moren:
"Ok, Nathaniel...
La oss gå gjennom det én gang til.
Hva gjør du etter at du har balsamert liket?"
"Legger dets slitne skjelett til hvile?"
"Det stemmer.
Sov søtt."
Jeg måtte gjøre det slutt med den lille gutten.
Den siste dagen jeg passet ham, la han igjen en sokk i bilen.
Slik en kvinne legger igjen smykker hjemme hos deg.
Han ville treffes igjen.
Den lå i bilen en stund før jeg la merke til den.
"Det er bare en sokk, jeg drar ikke og leverer den, jeg har jo sluttet."
Men jeg ville ikke ha en babysokk i bilen.
En dag skulle jeg på fottur i Griffith Park.
Jeg tok sokken, og ved foten av fjellet
skulle jeg til å kaste den, da jeg får øyenkontakt med en annen kvinne
som ser meg kaste fra meg en babysokk...
Midt i skogen.
Jeg sa bare: "Du ristet den for hardt."
Hun lo ikke sånn som dere.
Så jeg måtte følge opp med: "Jeg bare tuller.
Dette er det nærmeste jeg kommer en abort."
Jeg vet folk ikke liker å høre det ordet.
Men det er raskere enn "Dette er det nærmeste jeg kommer å ta fullt ansvar
for to menneskers feilvurdering."
Hva er verst: en abort, eller en abortvits som ikke får latteren den fortjener?
Ikke sant?
Moren min jobber med barn, og... Hun er musikklærer i barneskolen.
Hun skal straks pensjonere seg, etter 34 år. Ja, absolutt!
Gi en applaus til Diane. Hun er et grepa kvinnfolk.
Som lærer har hun lang sommerferie,
og forrige sommer måtte hun fjerne livmoren,
som var en stor skuffelse for meg. Plutselig er barndomshjemmet mitt vekk.
Ikke sant?
Man drar jo aldri tilbake.
Det var bare så fint å ha muligheten så lenge. Og...
Det er en alvorlig operasjon, men hun kom seg på beina
og planla å besøke meg.
Jeg satte opp kun ett show, for jeg elsker henne
og ville tilbringe tid med henne. Showet jeg hadde, var på en vinbar,
for alle stand up-scenene i LA er ganske desperate etter oppmerksomhet.
"Kom til showet mitt,
det er på toalettet, i do, under rumpa mi!"
Så altså...
Jeg og moren min ankom vinbaren, det gjorde ikke publikum.
Showet er avlyst, og moren min ser på komikerne som plutselig ikke får opptre.
Som den herlige kvinnen hun er, ser hun på den og sier:
"Det betyr snødag!"
Noe som er kjempekoselig å si hvis du er lærer.
Hvis du er en stand up-komiker, tror du moren min har kokain.
Og jeg bare... "Vi må få deg ut herfra!"
Vel...
For øyeblikket er jeg hetero.
Men jeg spilte landhockey på high school.
På college...
Det var sånn jeg fikk festlårene mine.
Nå er søsteren min trener for det gamle high school-laget vårt.
Jeg var hjemme for å se en hjemmekamp mot rivalen deres,
og de er rivalen vår fordi de er det eneste andre laget i byen.
På veien dro jeg innom favorittbakeriet for å kjøpe berlinerboller.
Jeg spiser dem på kamp for å vise jentene at jeg er en voksen med egen, fri vilje.
Og...
Jeg er altså på bakeriet og bestiller berlinerbollene.
Og...
Kvinnen som ga dem til meg,
var min gamle landhockey-rival fra high school.
Det var som å vinne distriktsmesterskapet på ny.
Jeg har jobbet i matbransjen.
Jeg har jobbet to ganger i bagelsjapper.
Og...
Første gangen var på college, på et sted som het Bagel and Deli.
Og kostholdet mitt på college,
det var som om en alenefar bodde inni meg.
Han hvisket ting til meg, som:
"Hva sier moren din at du ikke får spise?"
Og jeg sa: "Glasur, kakerøre, kakedeig...
Hun ber meg spise saktere."
"Ja, men hva vet vel hun?"
"Vel, hun har et poeng når det gjelder rå egg..."
"Det går fint! Hiv innpå, det er min helg."
Han har to helger i måneden, men full myndighet over hva jeg spiser i mørket.
Og...
Jeg besto eksamen magna cum laude.
Og så bare... Tusen takk.
Så gikk jeg videre til å jobbe i en større bagelsjappe i Chicago.
Noe jeg ikke kunne gjort uten en teatereksamen.
Der fortsetter jeg å selge bagels.
Til meg selv.
Jeg ble ganske lubben. Jeg husker at jeg gikk på vekta,
så ned på den, leste 89 og tenkte:
"Klarer vi å komme oss dit?"
Det gjorde vi.
Ikke noe problem.
Et kilo er ingenting.
Men så ville jeg komme i form.
Jeg var lei av å være tapper på stranda. Og...
I tillegg skulle søsteren min Hannah gifte seg,
og jeg ville gå ned i vekt til bryllupet.
Men da det endelig gjaldt, fikk jeg meg en spraytan i stedet.
Hun ba meg være forlover,
og jeg sa: "Det betyr mye tid og penger.
Og fester. Jeg vet ikke om jeg får det til."
Hun sa: "Beth, dette skjer jo bare én gang i livet."
"Statistikken er uenig", sa jeg.
Jeg tok henne med på turné flere år senere.
Hannah ble med meg på turné i fjor,
for å få en pause fra livet som alenemamma. Og...
For å være ærlig kalte jeg henne alenemamma selv når hun var gift,
for mannen hennes var et barn. Og...
Jeg kan gi dere et eksempel.
Da hun fødte deres andre barn, på føderommet,
sa han høyt:
"Fatter ikke at jeg går glipp av softball-kampen for dette."
Jo da. Ja.
Slike menn finnes faktisk.
Jeg tror nok det er deg.
Men du holder det inni deg, og derfor klarer du å holde på kjærester.
Du kan gjerne ha sånne tanker, vær så god, men steng dem godt inne.
For guds skyld, ikke la dem fly ut av kjeften din.
Men så begynte jeg å tenke, og sa: "Det var faktisk en god unnskyldning."
En mandig unnskyldning. "Jeg kan ikke være med på fødselen på grunn av sport."
Men så lot han det glippe ut av det var softball.
Det eneste mer kvinnelige enn å føde
er underarmskast hos menn i 30-årene.
Da søsteren min endelig skilte seg fra ham,
inspirerte det meg til å kvitte meg med litt dødvekt, jeg også.
Jeg begynte å sykle langs en innsjø.
Og det var alltid en fyr der når jeg kom dit. Kanskje hjemløs.
Han var der alltid.
Og omtrent tre måneder inn i treningsopplegget mitt,
for å vise meg at han la merke til meg, ropte han:
"Hvor veltrent skal du bli egentlig?"
Og jeg sa: "Jeg er ferdig nå, for jeg fant nettopp drømmeprinsen."
Det er jo i bunn og grunn det forhold er. "Er det trygt å spise igjen?
Greit. Du er min."
Jeg...
Jeg hater å peke ut menn,
men dere er ikke så gode til å se forandringer hos kvinner.
Om det er ny sveis eller å ha gått ned 20 kilo.
Jeg støtte på en gammel venn,
og han prøvde å oppdage hva som var annerledes med meg.
Så på meg med skjevt blikk...
Og så kom han på det: "Fy fader, puppene dine har krympet!"
"Takk", sa jeg.
"Takk for at du la merke til det minst positive aspektet ved vektnedgangen min."
Dere vet sånne slankereklamer med en mann som holder opp en diger bukse?
Man ser aldri en hvor en dame holder opp en diger BH: "Den passer ikke lenger!"
Så skulle en annen venn prøve å hjelpe og sa: "Nå vet jeg det. Har du blitt høyere?"
Jeg sa: "Jepp, det er 30-årsvekstperioden, der har du det.
Jeg har også mistet melketennene, og ballene mine har falt ned."
De Facebook-statusene hvor det står:
"For seks år siden i dag..." De synes jeg ikke noe særlig om.
"Vi i Facebook bryr oss om deg." "Nja, det føles ikke sånn."
Det føles som om dere vil poste et seks år gammelt bilde av meg i en fotoboks
hvor jeg klamrer meg til en ølboks som jeg holder mellom puppene
og heller inn i munnen min.
Dere fikk det til å virke kult.
Jeg blir ikke nostalgisk, jeg lurer heller på
hvordan jeg overlevde med så få likes.
Et bilde fra seks år siden med tre likes?
Hvordan kom jeg meg ut av senga den dagen?
Ikke sant?
I dag tar jeg bedre valg.
I stedet for iskrem spiser jeg frozen yoghurt.
Takk! Ja.
Jeg kaller meg selv en frozen yoghurt-Askepott.
Jeg vet når alle stedene i nabolaget stenger.
Så når klokken slår tolv, er det som om jeg...
Jeg vet ikke om det er angsten som griper tak i kroppen min
fordi sjansen har gått fra meg,
eller om det er magesmerter fordi jeg allerede har spist det.
Ikke sant?
En gang gikk jeg til et sted som het FroYo Life.
Det burde hete "FroYo life away".
Og...
Jeg gikk dit tre ganger på én dag.
Senere ringte banken min.
De bare...
"Det har oppstått et sikkerhetsbrudd i debitkortet ditt."
"Det eneste bruddet her var på selvbeherskelsen min."
Og den siste turen spiste jeg bare topping.
Det er så vrient å få rett mengdeforhold.
Det finnes ingen prins i historien min.
Bare min indre alenefar som roper: "Mer peanøttsmørsaus!
Ikke frukt."
Heldigvis har det ordnet seg fint for meg.
Jeg var i Playboy. Takk, vent med applausen.
Jeg var i Playboy, fordi de listet meg opp som en komiker verdt å få med seg.
En vakker dag vil de verdsette meg for mer enn bare ordene mine, men...
Moren min fikk vite at jeg var i Playboy gjennom Facebook.
De hadde tagget meg i artikkelen.
Og moren min gikk inn i kommentarfeltet og skrev: "Å du store!"
Moren min er jomfru, og hun...
"Å du store... Playboy? Det blir første gang jeg kjøper det."
Jeg hadde ikke hjerte til å fortelle henne at det bare sto i nettversjonen.
Det kommer ikke til å stå i den trykkede utgaven av Playboy.
Folk bruker det magasinet til å runke til.
Og ingenting gjør en pikk mykere enn en morsom kvinne.
Vis meg én hard pikk her inne!
Det er greit i situasjonen.
Jeg setter pris på profesjonaliteten.
Jeg sa altså ingenting til mamma, for jeg ville gjerne se henne kjøpe et.
Som jeg sa, er hun lærer, og vi bor i en liten småby.
Jeg så for meg moren min gå til butikken,
hente seg et Playboy, legge det i kassa
og bare... "Det er ikke som det ser ut.
Datteren min er i det."
Hun kommer hjem, og blar gjennom på leting etter meg.
Og "Å du store!
Det er visst mange døtre her."
Det gjør det mindre spesielt.
Når det gjelder barn, så har jeg lyst på,
og jeg og kjæresten prøvde og prøvde, men jeg bruker prevensjon.
Og...
Det gjør det vanskelig å unnfange.
Jeg bruker spiral, og...
Ja.
Den er veldig populær.
Det er ikke urinveisinfeksjon.
Det er et livmorinnlegg. Jeg vet alltid hvor lenge jeg har hatt spiralen
ut ifra hvilken stand up-festival jeg fikk den satt inn under.
Min første var Just For Laughs, i Montreal i 2011,
og den hadde jeg i fem år.
Og på de fem årene oppnådde jeg utrolig mye.
Da var jeg kommet til Limestone Comedy Festival i...
Jepp, Bloomington i Indiana. Og...
Og da ble den revet ut, som er det tekniske begrepet.
Jeg kan bare beskrive det som...
Som en dyp, intens... Det gjør vondt. Ikke like vondt som å betale for college.
Men... Dere vet.
Om jeg måtte beskrive smerten ytterligere, og det tror jeg dere vil...
Kvinner, når dere er i de siste dagene av mensen
og ved et uhell setter inn en ekstra absorberende tampong...
Og når dere skal dra den ut, så bare...
Det er som det ganger en milliard.
Ingen... Ingen kan bli beklemt av mensenvitser.
Jeg tror hver eneste person her inne
på et eller annet tidspunkt har ventet på mensen.
Vi er i samme båt.
Hun drar den altså ut, gynekologen. Jeg kaller henne "OB GYN-kenobi".
Og så kaster hun den i søppelkassa. Jeg sa:
"Hva?
Skal de bare kaste henne i søpla?
Hun har et navn."
Hun het Marina.
Hun var den beste prevensjonsspilleren i ligaen.
Skjønner dere? Hun slapp ikke inn et eneste mål.
Av omtrent 953 skudd.
Hun burde revet henne ut og slengt henne opp i takbjelkene.
Bare latt henne henge der oppe og... Hvile sitt slitne skjelett.
Dere har vært et fantastisk publikum, tusen takk...
for at dere hørte på meg.
Jeg digger dere!
Tusen takk skal dere ha. Takk.
Gi en applaus til Beth Stelling!
Tekst: Marie Wisur Lofthus