‫- ספיישל קומדיה מקורי של NETFLIX -
‫איך היה? ‫-כיף.
‫תיהנה.
‫תודה.
‫גבירותיי ורבותיי, ‫תנו קבלת פנים חמה לנייט ברגצי!
‫עושים את זה.
‫כאילו זה... זה לא ייאמן.
‫מאוד מרגש להיות פה.
‫לא כל המופעים הם כאלה.
‫עשיתי פעם מופע בכלא.
‫לגמרי בפנים. נכנסנו פנימה.
‫היו קצת יותר אנשים מפה.
‫אנחנו נכנסים... ‫בואו נגיד שאתם כאילו האסירים,
‫אז אני יושב שם, מספר את הבדיחות ‫הדביליות שלי, אף אחת לא עובדת.
‫כל בדיחה שיש לי כוללת שהות בחוץ ‫ב-30 השנים האחרונות, כאילו, אין...
‫אין עם מה להזדהות.
‫אני כזה, "הפקקים משוגעים. ‫אתם זוכרים... מי זוכר את הפקקים?"
‫אסיר קם ומתחיל ללכת לעברי,
‫אני כזה, "אוי לא, הנה זה בא". ‫כאילו, ראיתי סרטים.
‫הוא הולך להשתמש בי כדי לברוח.
‫אז... אני לא רוצה להצביע עליו,
‫אבל אני מנסה למשוך... ‫אני כזה, "מזג האוויר די משוגע.
‫הוא אמור ללכת אליי ככה?"
‫מסתבר שהוא רק הלך לשירותים. ‫הם היו ממש מאחוריי.
‫הוא בחור טוב, שפטתי אותו ‫על סמך מה שהוא לבש ואיפה שהיינו.
‫זו הייתה אשמתי.
‫הוא נכנס, השירותים לא... הם כאילו, פתוחים.
‫אז אני עומד ליד קיר לבנים, בחצי גובה,
‫אז זה אני, קיר לבנים ואז המשתנות.
‫והוא פשוט בא ומשתין, ‫בוחר בזאת ממש מאחוריי,
‫אז זה פשוט אני והוא עומדים שם.
‫הוא משתין, אני מנסה לדבר.
‫והוא פשוט משתין. בלי שום סוג של בעיה.
‫הוא היה הכי בטוח בעצמו שאי פעם ראיתי. ‫כאילו, אני...
‫חשבתי, "מה שאתה לא חושב שהבחור הזה עשה, ‫הוא עשה את זה". טוב, זה לא...
‫אדם חף מפשע לא משתין ככה.
‫זה... הוא לא יוצא מפה.
‫מחקתי את הרשתות החברתיות מהטלפון שלי.
‫עדיין יש לי אינסטגרם. ‫אני מרגיש שזה עדיין בסדר.
‫זה כאילו, אתם יודעים... זה בטוח.
‫טוויטר זה כזה...
‫אני מרגיש שזה סתם סלבריטיז ‫שאומרים לך שאתה מעפן.
‫זה כל מה שזה. כל היום.
‫כשיש בחירות לנשיאות, כולם עצבניים,
‫ואז יש איזה סיפור גדול עם צינור, ‫זוכרים?
‫"חייבים לעצור את הצינור הזה". ‫אני כזה, "כן, נכון".
‫אני אפילו לא יודע... ‫אני אפילו לא יודע איפה זה.
‫לא הצלחתי למצוא אותו.
‫ברגע זה, אין לי מושג מה היה בתוך הצינור,
‫אני לא יודע אם הצינור היה מעל האדמה,
‫אבל זה היה כזה, ‫"חייבים לעצור, לאנשים יש שם דברים.
‫אי אפשר פשוט לזרוק צינורות...
‫אי אפשר פשוט לזרוק צינורות ‫איפה שבא לך לזרוק צינורות, לא ככה?"
‫פשוט...
‫אני עוקב אחריי לאונרדו דיקפריו,
‫אני מעריץ, רציתי לראות איך החיים שלו.
‫הוא לא מצייץ שום דבר כיפי. זה מה שלמדתי.
‫הוא צייץ, "100 מיליון כרישים ‫נהרגים בשנה ע"י בני אדם".
‫פשוט זרק את זה לאוויר. שום פתרון.
‫אני סתם בבית, בטנסי, ממש רחוק מהים.
‫זה כ"כ הרבה כרישים.
‫אם הייתם מבקשים ממני ‫לנחש כמה כרישים חיים יש,
‫בחיים לא הייתי מנחש 100 מיליון.
‫מיליון? לא יודע. מי יודע כמה כרישים יש?
‫צייצתי לו חזרה, ‫"בסדר, אחי, אני לא אהרוג שום כריש".
‫לא יודע. זה מה שרצית שיצא מזה?
‫אני לא אעשה את זה. אף פעם ‫לא הייתי אפילו קרוב למצב שבו חשבתי,
‫"אולי איאלץ להרוג את הכריש הזה".
‫אף פעם לא פגשתי אפילו מישהו שליטף כריש,
‫אבל אני לא... אני לא מתחיל להתעסק עכשיו.
‫פייסבוק זה יותר... ‫זה יותר החברים שלך אומרים לך שאתה מעפן.
‫זה יותר מקומי.
‫לאף אחד אין יום טוב בפייסבוק.
‫זה היום הכי גרוע בחיים של כולם.
‫וזה הדבר הראשון שאתה מסתכל עליו. ‫אתה כזה קם, פותח את זה,
‫ואז זה כזה, "אתה רוצה לראות סרטון רצח?"
‫אתה כזה, "ממש לא. הרגע קמתי.
‫"אני רק מנסה לראות למי יש יום הולדת".
‫ו...
‫הם כזה, "טוב, כבר התחלנו לנגן אותו, אז..."
‫ואתה כזה, "טוב, כנראה שאצפה בזה".
‫אשתי מתעצבנת ‫כי אני לא עושה לה לייק על תמונות.
‫היא כזה, "למה אתה ‫לא עושה לי לייק על תמונות?"
‫וכאילו, "זה לא מספיק, ‫שאנחנו גרים ביחד וכאלה?"
‫וכן אהבתי אותה.
‫כשצילמנו אותה אמרתי, "אני אוהב אותה". ‫אמרתי לך שאני אוהב אותה.
‫הסתכלתי עליה, אני בה. אני בתוך התמונה.
‫אין עוד הרבה ‫שאני יכול לעשות עם התמונה הזאת.
‫אנחנו ביחד כל החיים שלי.
‫התחלנו לצאת כשהייתי בן איזה 21, ‫ועכשיו אני בן 37.
‫עברתי מאימא שלי אליה.
‫אז אני לא יודע אפילו איך זה מרגיש ‫כשאין לך מישהי שאומרת לך,
‫"לא יודעת אם הייתי עושה את זה", מבינים.
‫ועכשיו יש לנו בת, אז אני לעולם לא אדע.
‫לעולם לא אדע.
‫אנחנו רבים, אתם יודעים, עדיין.
‫וכשאתם נשואים הרבה זמן, ריבים זה... ‫זה יכול לקרות... זה פתוח 24 שעות ביממה.
‫בכל רגע.
‫לאחרונה רבנו בשלוש בבוקר.
‫התעוררנו בשביל הריב הזה.
‫יש לנו כלבה, ‫והכלבה שלנו מתחרפנת כשיש רעמים.
‫אז יש לנו תרופות הרגעה בשבילה,
‫כי יש מספר מוגבל של פעמים ‫שאפשר להגיד לכלב שזה רק רעם,
‫לפני שאתה כזה, "היא לא קולטת".
‫אתה כזה, "פשוט קחי את זה".
‫אז התעוררתי, הייתי צריך להעיר את אשתי, ‫והייתי כזה, "איפה תרופות ההרגעה?"
‫והיא הייתה כזה, "בארון למעלה".
‫אז הלכתי להביא אותה, הסתכלתי על הבקבוק, ‫והיה כתוב עליו שזה פג תוקף.
‫אז הייתי צריך להעיר שוב את אשתי ואמרתי, ‫"כתוב כאן שזה פג תוקף".
‫והיא התעצבנה ואמרה,
‫"זה לא פג תוקף. ‫אלה גלולות חדשות בבקבוק ישן".
‫והייתי כזה, ‫"טוב. הייתי צריך לחשוב על זה. זו אשמתי".
‫אנשים באים אלינו הביתה, ‫הם לוקחים חלב ושואלים "החלב הזה פג תוקף?"
‫ואני צריך להגיד "זה חלב חדש בבקבוק ישן.
‫האם אתה האדם הכי טיפש שאי פעם פגשתי?
‫למה לא פשוט הנחת שזה מה שזה?"
‫זה בערך מה שאמרתי לה, ‫זה לא היה כיפי כמו זה. אבל...
‫ואז היא נכנסת לזה ואומרת לי שזה לא משנה ‫כי התוקף של תרופות לכלבים לא פג.
‫והייתי כזה, "את אפילו לא שמעת שמועה כזו. ‫זה לא משהו ודאי.
‫אנחנו לא מכירים אנשי תרופות כלבים. ‫אני יודע את מי היא מכירה.
‫אנחנו לא מכירים ‫שום יצרן תרופות כלבים שמסמס לה,
‫"אנחנו עושים דברים משמעותיים ‫במפעל תרופות הכלבים.
‫רציתי שתדעי ראשונה,
‫המצאנו תרופה שהתוקף שלה לא פג. אז...
‫תרגישי חופשיה לספר לבעלך בשלוש בבוקר".
‫אז יש לנו גם בת.
‫לקחנו אותה לדיסנילנד בגיל שנתיים.
‫ואנשים אמרו לנו שזו הייתה טעות.
‫לא שאלנו אף אחד, אבל הם שמחו לספר לנו.
‫הם היו כזה, "אתה סתם מבזבז כסף, ‫היא לא תזכור את זה".
‫ואני אמרתי, "היא מאמינה במיני מאוס.
‫מיני מאוס אמיתית בשבילה. ‫כיף לראות אותה מתרגשת".
‫שפשוט אנעל אותה בארון
‫ואהיה כזה, "את זוכרת את אתמול? לא?
‫עד שתתחילי לזכור דברים,
‫אני לא הולך לבזבז עלייך ‫את הכסף שלי, בסדר?"
‫אנחנו גם מנסים לחנך אותה,
‫וקשה לחנך ילדים בימינו.
‫אי אפשר לסטור להם בטוסיק,
‫בטח אי אפשר לדבר על זה במיקרופון, אז...
‫אז מה עושים? מקווים שזה יסתדר.
‫הסטירות בטוסיק יצאו מפרופורציה. ‫כי, כאילו...
‫רואים סרטון של אישה רבה עם הילד שלה ‫בחניון של "וולמארט".
‫ואומרים, "אתה לא אמור לסטור".
‫ואתה כזה, "אלה מכות רגילות.
‫זה לא כמו מה שאנחנו מדברים עליו".
‫לי הביאו סטירות. לדור שלי. זה היה בסדר.
‫אם מדברים עם דורות ממש זקנים, ‫הם מתנהגים כאילו חבטו בהם במחבטים.
‫הם אומרים דברים שאתה כזה, ‫"לא נשמע שהחרא הזה היה אמור לקרות.
‫היית צריך להתקשר למשטרה או משהו".
‫הם אומרים, "גם המשטרה הייתה מכה אותנו, ‫כולם הכו אותנו!"
‫אבל כיף לחזור הביתה. יש לי פגישת מחזור ‫של התיכון השנה, עברו 20 שנה,
‫ואני די מתרגש. אני די בתוך זה.
‫לא הלכתי לקולג', אז זאת, כאילו, ‫קבוצת האנשים האחרונה שפגשתי,
‫אז אני...
‫כאילו, אני לא יכול לחכות. אני מת על זה.
‫הלכתי לפגישת העשור. מתתי על זה.
‫הצעתי פגישת 15 שנה, אף אחד לא רצה.
‫וסוף סוף פגישת ה-20 השנה.
‫חבר שלי אמר לי, "אני הולך ‫להוריד במשקל לקראת פגישת המחזור".
‫וזה תמיד מרגיש... אתם יודעים, ‫"למה שלא תוריד משקל
‫בשביל האנשים שנמצאים בחיים שלך ‫כל יום ב-20 השנים האחרונות?
‫גרמת לאשתך לבהות בגוף הבהמתי שלך 15 שנה.
‫למה שלא תתחטב קצת בשבילה?
‫והוא כזה, "לא, אני אשמור את זה ‫לאנשים שאני שונא".
‫אני הולך כמו שאני. פשוט, אתם יודעים...
‫זה מה שקרה. אני לא יודע מה לומר לכם.
‫כן.
‫אני...
‫לא עשיתי כושר אז, לא התחלתי כשעזבתי,
‫אז אני פשוט רואה איך זה ילך.
‫אני לא מתאמן בכלל.
‫אפילו לא... כאילו, זה לא כזה, "וואו".
‫כאילו זה, "כן, הבנו את זה".
‫בכל בית מלון אני שואל אם יש מכון כושר.
‫אין לי אפילו בגדים להתאמן בהם.
‫אני כזה "זה פתוח 24 שעות? ‫כי התכוונתי להתחיל הלילה בחצות. אז...
‫תהיתי אם זה..."
‫מה שיותר קל מלהתאמן,
‫זה להגיד לאנשים ששקלת פעם 140 ק"ג.
‫זה הרבה. הם לא יודעים, מבינים? אז...
‫אף פעם לא שקלתי 140 ק"ג,
‫אבל אני נראה די מדהים בשביל מישהו ‫ששקל פעם 140 ק"ג.
‫אתה כזה, "כן, התעייפתי מלהיות עייף, בסדר?
‫היום אני מרמה, כמובן, ‫אבל בדרך כלל אני די קפדן".
‫אני פשוט לא אוכל שום דבר בריא.
‫אני אוכל, כזה...
‫אני אוהב תפוחים, ‫אבל אני אוהב רק תפוחים חתוכים מראש.
‫אני לא מוכן לאכול אחד שלם. ‫אני לא סוס, בסדר? אז...
‫אתם מוכנים לעבוד קצת שם במפעל התפוחים?
‫או איך שתפוחים לא מגיעים הנה.
‫ראיתי הרבה מהסרטים התיעודיים ‫שמנסים לגרום לך לאכול בריא יותר.
‫ראיתי את "פד אפ", ‫וזה מדבר על כל האוכל שאני אוכל כל יום.
‫לא היה שם שום דבר שלא אכלתי לאחרונה.
‫מכירים כשאומרים, "לא אכלתי את זה כבר נצח"?
‫לא אמרתי את זה כבר נצח. ‫אין שום דבר שלא אכלתי.
‫"איירהדס", זה משהו שתגידו עליו, ‫"עוד הולך להם טוב?"
‫"כן. הולך להם מעולה."
‫יש להם עוד צבעים עכשיו, זה די כיף.
‫אני הולך ליותר מדי רשתות. זה...
‫אני לא מצליח לחשוב מעבר לרשתות.
‫והם כל הזמן מפשלים, אבל אני עדיין חוזר.
‫אני הולך למקדונלד'ס, ‫ואין לי אומץ להיות בדרייב ת'רו,
‫ולהגיד כזה, "היי, חבר'ה, ‫ביקשתי בלי בצל. יש בזה בצל".
‫והם מסתכלים עליי, ‫"אתה זקן מדי בשביל להיות פה, גבר".
‫אל תבוא הנה. זאת לא מסעדה אמיתית.
‫אני בן 11. הבחור הזה בן 90.
‫לך למקום... אתה גר קרוב לפה. ‫לך למקום רגיל.
‫הייתה לי בעיה רצינית ב"סטארבקס",
‫הלכתי לסטארבקס, הזמנתי אייס קפה עם חלב,
‫לא משהו משוגע,
‫והבחור הסתכל עליי מוזר.
‫אתם מכירים, כשנכנס לכם משהו לראש?
‫אתם כזה, "אני די בטוח ‫שהוא לא מבין מה אמרתי".
‫אבל כבר הלכת רחוק מדי ‫ושניכם נוגעים באשראי, אז...
‫אז צריך להגיד, ‫"טוב, בואו נראה מה הוא חושב שהוא שמע".
‫אז אני הולך לקצה הדלפק, ‫והוא נותן לי חלב עם קרח.
‫הייתי חייב לשאול, שאלתי "מה זה?"
‫הוא אומר, "חלב עם קרח".
‫ואמרתי, "מה חשבת... ‫אני נראה לך כמו פסיכופת, אחי?"
‫אני לא... אף פעם לא הזמנתי חלב בפומבי ‫בכל ההיסטוריה של החיים שלי.
‫אף פעם בחיים שלי לא הייתי בחוץ וחשבתי,
‫"יודעים מה בא לי עכשיו? כוס חלב. ‫אני אשמח לשתות את זה.
‫אני אשמח לכוס חלב,
‫אני רוצה לשתות אותה עם קש, ‫עוד דבר שאף פעם לא עשיתי.
‫בוא נעשה את זה, ואז בוא נשים שם קרח.
‫בוא נעשה משהו שאפילו לא ידעתי שהוא אפשרי.
‫בוא נעשה את כל זה ‫מול כל האנשים האלה שאני לא מכיר".
‫וזה היה סטארבקס שהיה בתוך "טארגט". ‫זה אפילו לא היה סטארבקס עצמאי.
‫זה היה סטארבקס כזה של, ‫"אנחנו לא ממש עושים הכל",
‫ואני אמרתי, "אתם עושים חלב עם קרח במקרה?
‫זה קיים?"
‫אני פשוט הולך לכולם,
‫אני עדיין הולך וכולם מפשלים.
‫אני רוצה שהם יהיו הרבה יותר טובים.
‫הלכתי ל"וולמארט". אני הולך לשם. ‫אני בסדר איתם, אתם יודעים.
‫אני בחור של וולמארט. ‫אני כזה, "אני נמצא פה".
‫הלכתי לאחד, וולמארט, ‫אני חייב להגיד, זה נהיה קצת...
‫לפעמים כשנכנסים לשם, ‫חלק מהאנשים שעובדים שם, הם כזה,
‫לא יודע, אתה מדבר אליהם ואני כזה, ‫"אני לא יודע אם אתה עובד פה,
‫או שאתה לקוח. כאילו, זה 50-50."
‫אבל הם מוכנים לעזור, שזה נחמד.
‫נכנסתי לאחד, רציתי לקנות ערסל.
‫אז אני נכנס, אני הולך ‫לאיפה שלדעתי חיים הערסלים,
‫וניגשתי לאיזה בחור ואמרתי, ‫"היי, אחי, אתם יש לכם ערסלים?"
‫והוא אמר, "מה זה ערסל?"
‫וזה בלבל אותי מספיק שהייתי כזה, ‫"אני אומר את זה לא נכון?"
‫אמרתי, "נראה לי שאני אומר את זה לא נכון, ‫כי אתה יודע מה זה".
‫אמרתי, "אולי זה 'ערסן' עם נ'? ‫זה נשמע בסדר?
‫יש לכם ערסנים?"
‫והוא אמר, "נגמרו לנו הערסנים. נגמרו.
‫זו עונת הערסנים."
‫והלכתי, נכנסתי לאוטו, ‫כתבתי בגוגל "איפה לקנות ערסן",
‫וגוגל היה כזה, "האם התכוונת ל'ערסל'?"
‫והייתי כזה, "לגמרי, גוגל. ‫איפה אתה היית במהלך כל העניין הזה?"
‫החלק המביך השני פה, הוא שזה קרה,
‫ואז התקשרתי לחבר קומיקאי שלי ‫כדי לספר לו את הסיפור.
‫והייתי כזה, "זה מצחיק, נכון?"
‫אבל אז שאלתי אותו,
‫"אתה חושב שאם אני אספר לאנשים שקניתי ערסל,
‫זה יישמע כאילו אני משוויץ?"
‫כאילו, מאיזושהי סיבה, ‫בראש שלי זו הייתה רכישה יוקרתית.
‫כאילו, זה... "ערסל בוולמארט",
‫והקהל יהיה כזה, ‫"וואו, טוב, לא ידענו שאנחנו...
‫מקשיבים לכמה טוב הולך לך.
‫בחיי, איך ההרגשה שיש לך ‫שני עצים כ"כ קרובים אחד לשני?
‫זה נחמד? זה נראה נחמד. ראיתי תמונות".
‫הרכישה היוקרתית היחידה שלי,
‫עשיתי... עשיתי ניתוח לייזר בעיניים.
‫וגרנו אז בניו יורק, ‫אז עשיתי אותו, זה היה במנהטן,
‫זה היה במבצע, אז זה עוזר.
‫זה עבד, כאילו, ‫אני לא יכול לראות את הצד הזה של החדר,
‫אבל חוץ מזה, ‫את הצד הזה אני רואה כמעט טוב מדי.
‫לא, זה היה בסדר.
‫והם עשו כמה דברים שהיו מוזרים.
‫חוץ מזה, זה הדיל שקיבלתי.
‫הם רוצים להראות לך את הסרטון.
‫לפני הניתוח, הם כזה, ‫"הנה, תצפה בניתוח עיניים".
‫ואתה כזה, ‫"פשוט תעשו את זה. אני לא רוצה לצפות".
‫אני סומך... אנחנו בבניין, ‫זה נראה כמו משהו אמיתי,
‫אז פשוט...
‫אם הייתי עושה את זה בוואן של מישהו, ‫אולי הייתי מבקש ממנו סרטון,
‫אבל אתם, תהיו נורמליים.
‫והדבר השני, הם לא ביקשו ממני להביא אף אחד.
‫אמרתי, "שאני אביא מישהו שייקח אותי הביתה?"
‫"לא, רוב האנשים רואים..." ‫ואמרתי, "אמרתם 'רוב'", אתם בטוחים?
‫זה לא רציני, אני אגיד למישהו איפה אני.
‫והם כזה, "לא. אל... אמרת למישהו ‫איפה אתה? אל תגיד לאף אחד..."
‫אז אני נכנס, נותנים לך וליום.
‫אתה הולך ועושה את זה, וכשאתה מסיים,
‫נותנים לך משקפי שמש גדולות כאלה, ‫ואני על וליום,
‫הם אומרים, "אתה בסדר?" ‫ואתה, "כן, זה הניתוח הכי כיפי שאי פעם...
‫זה היה יום כיפי, למען האמת".
‫והם כזה, "אתה יכול לראות?" ‫ואמרתי, "כן, אני בסדר".
‫אז אני יורד, אני במנהטן,
‫אז אני יוצא, אני מתחיל ללכת ‫לכיוון הרכבת התחתית, כמה בלוקים משם,
‫ואז העיניים שלי מתחילות לכאוב נורא, ‫ואני רק רוצה להשאיר אותן סגורות.
‫אתה לא רוצה לפקוח אותן.
‫ואני כזה, "אני לא יכול לחזור הביתה".
‫אז אני לוקח את הטלפון ואני ממצמץ ‫ואני מוצא את אשתי ומתקשר אליה,
‫ואמרתי, "את חייבת לבוא לקחת אותי. ‫אני לא רואה".
‫ואמרתי גם, "והיית צריכה לבוא גם, דרך אגב.
‫למה את לא פה?"
‫אמרתי, "את חייבת לבוא למצוא אותי,
‫אני לא יודע איפה אני. עשיתי פניות, אז...
‫אמרתי, "פשוט לכי למקום ההוא,
‫ואז תרחיבי את החיפוש שלך מסביב, ‫עד שתמצאי אותי.
‫ופשוט עמדתי, שמתי את היד על בניין, ‫ופשוט עמדתי...
‫כי פחדתי שאסחף ברחוב
‫אשתרך שם,
‫ולפני שאשים לב אני אהיה באמצע הכביש. ‫עם משקפי שמש גדולות,
‫שזה לא דבר ‫שיהיה כ"כ שונה בשביל ניו יורק, אבל...
‫אז פשוט עמדתי עם היד ככה לאיזה 30 דקות.
‫כאילו, הגעתי לנקודה ‫שאם מישהו היה בא אליי בביטחון,
‫הוא היה יכול לקחת אותי הביתה.
‫אם הוא... הבנאדם הבא שהיה אומר, "בוא נלך",
‫הייתי חי איתו עד סוף חיי.
‫כיף לעשות סטנדאפ כי יוצא לך לנסוע הרבה.
‫אני טס הרבה, אף פעם לא קל לטוס.
‫אתה חושב, כאילו, ‫כל מטוס שאתה עליו הולך להתרסק.
‫זה לא... כאילו, חשוך, אתם יודעים. ‫זה פשוט... אף פעם לא מרגיע.
‫היה לי פעם...
‫עליתי פעם על מטוס, ו...
‫קרה לכם פעם שעליתם, הסתכלתם על כולם במטוס,
‫וזה נראה כמו קבוצה שהמטוס שלה יתרסק?
‫משום מה, אתה כזה, ‫"אני מרגיש שכבר ראיתי את כולנו פעם".
‫היה לי טייס שאמר לנו ממש לפני ההמראה
‫שהוא פורש, וזו הטיסה האחרונה שלו.
‫ואתה כזה, "טוב, למה שלא תגיד ‫את זה כשאנחנו נוחתים, אחי?" כאילו...
‫"זה לא כאילו נהיה אנשים אחרים.
‫אנחנו אותם אנשים."
‫כעיקרון הוא אמר, "מה שלא יהיה, ‫זו הטיסה האחרונה שלי". אז...
‫כל מה שאני יכול להגיד לכם ‫זה שאני לא טס שוב אחרי זה.
‫אני מנסה להשתפר. כאילו,
‫כשאתה נוסע עכשיו, אתה הולך לכל מיני ערים,
‫אני אוהב ללכת ולחקור את העיר ולראות דברים.
‫הלכתי לווילמינגטון, צפון קרוליינה, ו... ‫כן, כמה מאיתנו. בסדר.
‫יש שם אוניית קרב גדולה,
‫והיא בתוך משהו שנראה כמו נהר, ‫כי אפשר לראות את הצד השני,
‫זה לא נראה גדול, ‫אבל זה כנראה חלק מהאוקיינוס.
‫זה אחד מאלה שאתה כזה, ‫"אפשר לשתות את המים האלה או לא?"
‫אבל אתה לא יכול לשאול מישהו ‫איך עובדים מים, אז...
‫לא עליתי עלייה אפילו, אבל היא שם.
‫רק לא רציתי שתחשבו ‫שלא ראיתי אותה, אם תלכו.
‫אבל בדקתי עוד כמה דברים.
‫יש שם משהו שנקרא "קייפ פיר סרפנטריום",
‫וזה פשוט בית של מישהו
‫ויש לו כל מיני נחשים, לטאות ותנין,
‫פשוט בתוך הבית.
‫הוא מחזיק בשיא העולם ‫של הכשות ע"י נחש צפע. שבע פעמים.
‫שזה שיא שאף אחד לא מנסה לשבור.
‫זה לא... זה כ"כ הרבה פעמים.
‫הוא ננשך שלוש פעמים, ‫ואז עוד ארבע פעמים אחרי זה.
‫כ"כ הרבה פעמים הוא ננשך.
‫שלוש זה המון, ‫ואז עוד ארבע זה פשוט יותר מדי.
‫אבל הייתי כזה, "אני חייב ללכת לראות את זה, ‫זה יהיה מדהים".
‫אז אני הולך, אני נכנס, כשאתה נכנס, ‫הוא סידר שם לובי.
‫ובלובי יש שני תוכים
‫וכל מיני פוסטרים נגד הממשלה.
‫זה אמיתי. פשוט יש לו את הדברים האלה.
‫זה שני תוכים ואז מלא דברים על "כמטריילס".
‫בעיקרון הוא פשוט כזה, ‫"על זה אני אשמח לדבר איתך".
‫ואתה כזה, "אני רק רוצה לראות נחשים".
‫והוא כזה, ‫"בסדר, אבל אולי אחר כך אפשר לדבר על זה?"
‫אז אמרתי, ‫"לא יודע, בוא נראה איך הולך עם הנחשים".
‫אז הלכתי ושילמתי, זה היה תשע דולר.
‫ברור שזה מזומן בלבד במקום כזה.
‫אז אני נותן לו תשע דולר.
‫הנחש הראשון שאני רואה זה "ביטיס גבוני", ‫זה נחש ארסי בטירוף,
‫וכתוב שם סיפור על כמה הוא ארסי,
‫והסיפור הוא שהיו שני ילדים ‫שפרצו לגן החיות הלאומי בוושינגטון
‫בשנות ה-80 המוקדמות, ‫הם גונבים ביטיס גבוני מאיזושהי סיבה,
‫אז הם לוקחים אותו, הם שמים אותו בשקית זבל.
‫כשהם יוצאים, יש להם שקית זבל מעבר לכתף,
‫כאילו הם שכחו מה הם עשו הרגע.
‫הנחש נושך דרך שקית הזבל, ‫כי זו שקית משנות השמונים...
‫זה לא כמו שקית של "גלאד" עכשיו.
‫זה היה בתקופה שמצב שקיות הזבל לא היה טוב.
‫אז הוא הכיש את הילד, ‫הילד נכנס לתרדמת של ארבעה ימים,
‫ואז זה כזה, ‫"זה מה שאנחנו יודעים. לא יודעים מה קרה".
‫ואתה כזה, "זו כל הסיבה שאני קורא את זה, ‫לראות מה...
‫הוא מת? הוא התחשל? אתה זה הוא?
‫כאילו, מה המשך הסיפור?
‫אז אם תלכו מתישהו, וכדאי לכם ללכת,
‫אם תלכו מתישהו, בשלוש בצהריים בשבת וראשון ‫הוא מאכיל את הדברים האלה.
‫אז הסתכלתי בשעון, היה שלוש בצהריים,
‫אמרתי, "טוב נסתכל עליהם אוכלים".
‫אז הנחש הראשון שהם מאכילים זה ממבה שחורה.
‫זה עוד נחש ארסי בטירוף
‫שלא אמור להיות מחוץ לגן חיות באמריקה.
‫מיוחד לא בבית של מישהו ששונא את אמריקה.
‫אז אני כזה, "טוב, נלך לראות את זה".
‫אז הלכתי לשם והוא שם סביבו גדר,
‫ככה שאם הנחש יברח, ‫הוא פשוט יצא דרך הגדר די מהר.
‫בגדר יש חורים
‫שהייתי מתאר ‫כ"קצת יותר גדולים מממבה שחורה".
‫ואנחנו נשענים עליה, מצמידים אליה ילדים,
‫כזה, "לא, בוא לפה". ‫הפרצוף של הילדים צמוד אליה.
‫אז כולנו עומדים מסביב, ‫ויש לו דלי של עכברים מתים.
‫הוא תופס עכבר, זורק אותו לשם, ‫הנחש אוכל אותו, כולנו מריעים,
‫ואז עוברים הלאה.
‫עכשיו אנחנו מגיעים לאנקונדה באורך 3,5 מטר.
‫הנחש הזה עצום.
‫הוא פותח את כלוב הזכוכית עם קרש, ‫הוא עד כדי כך גדול,
‫פותח אותו, בלי גדר, הוא לא ארסי.
‫אז במקרה הכי גרוע כולנו ניאבק עם הנחש הזה.
‫אז כולנו עומדים שם מסביב, ‫הוא מוציא את הדלי שוב,
‫אבל הפעם יש בו ארנבים מתים.
‫והם הארנבים הכי גדולים שראיתי בחיים.
‫הייתי משלם תשע דולר ‫כדי לראות איך היו החיים של הארנב הזה.
‫רק לראות את הארנב מגיע לשם ביום ההוא.
‫והוא לוקח מלקחיים ענקיות כאלה, ‫זה נראה שהן מיועדות לזה.
‫אז הוא לוקח ארנב, לוקח צעד אחורה,
‫הוא יגרום לנחש לבוא לקחת אותו, ‫כאילו הוא צד.
‫אז זה הארנב, הוא, ילדים ואז אנחנו.
‫כאילו, הוא העובד היחיד שם.
‫אז אנחנו עומדים שם, ‫למרבה המזל הנחש יוצא ולוקח את הארנב.
‫הוא חונק אותו, הוא נופל לרצפה,
‫הוא מרים אותו, מחזיר אותו חזרה ואומר, ‫"טוב, ארנב הפסחא מת".
‫מספר את הבדיחה הזו לילדים.
‫וחיכינו שהוא יגיד שהוא צוחק. הוא לא אמר.
‫כן, הוא בהה בילדים חזק יותר, ‫כאילו הוא מאמת את זה.
‫זה מה שזה.
‫ואז הוא אומר, ‫"טוב, יש לכם רשות לגעת בנחש".
‫אך אחד לא ביקש. אנחנו הולכים משם.
‫אף אחר לא אמר "בטח עכשיו אפשר ללטף אותם".
‫הם הולכים, והוא מכריח את הילדים ללטף אותו,
‫והם הכי לא רוצים לגעת בנחש.
‫הרוב מלטפים את הארנב שהוא אכל.
‫זה היה כמו שנות ה-30. ‫לא היו חוקים במקום הזה.
‫זה כמו לנסוע ברכבל.
‫הייתם פעם על רכבל ובאמצע הדרך הייתם כזה, ‫"היי, המעקה שלי לא ננעל,
‫הוא היה אמור להינעל?"
‫אני אף פעם לא עושה את זה.
‫אז האחרון היה התנין, הלכנו לתנין. ‫תנין של שלושה מטרים.
‫התנין הזה בהה בכולם מתוך הכלוב שלו,
‫כאילו הוא מנסה לזכור אותך ‫כי תמכת בבחור הזה.
‫הוא היה כזה, "אני אמצא אותך יום אחד".
‫כאילו, אם הוא היה פה עכשיו עם כובע, ‫לא הייתי מופתע.
‫עד כדי כך אני לחוץ כשאני יוצא.
‫אז כולנו עומדים מסביבו, התנין שם,
‫הוא פותח את הדלת, הדלת פתוחה, ‫הוא לוקח את דלי הארנבים שלו,
‫והוא תופס ארנב,
‫והוא יפתח את הדלת ויזרוק אותו פנימה ‫ואנחנו נסתכל על זה.
‫הוא תופס את הארנב, שם אותו כאן, ‫התנין רואה את הארנב,
‫ובא קדימה, פוגע בדלת, שהיא פתוחה
‫וגם שבורה, אנחנו מגלים.
‫הוא פוגע בדלת, ‫התנין לוקח אותו ושם אותו על השטיח,
‫כאילו, איתנו.
‫הילדים... היה פשוט ‫תנין של שלושה מטרים על הרצפה.
‫אז כולם מתחילים להתחרפן.
‫זה כמו סרט של גודזילה.
‫אנשים בורחים, כולם בוכים,
‫אנשים בוכים בטירוף, פשוט מתייפחים.
‫כל מי שמאחורה מת, זה מה שאתה מניח. ‫אתה לא מסתכל אפילו.
‫מישהי אמרה "בעלי..." ‫אמרתי, "בעלך הלך, גברת! הוא הלך!"
‫אנחנו לא צריכים להיות פה!
‫יש כ"כ הרבה סימנים ‫שמראים שאנחנו לא צריכים להיות פה.
‫ואנחנו פשוט הולכים.
‫כי הבא בתור היה קוברה. הייתי כזה, "אני לא ‫יודע אם הקוברה בכלוב. מי יודע איפה הוא".
‫אולי הוא צפה בזה איתנו.
‫זה סיפור אמיתי, והנה ההוכחה שלי.
‫יש לי הוכחה לסיפור הזה.
‫יש ביקורת של "טריפ אדוויזר" מהיום ההוא.
‫זו לא הביקורת שלי, אני לא בחור של ביקורות.
‫אבל מישהו כתב ביקורת. ‫ואתם יכולים לראות אותה.
‫תיכנסו ל"טריפ אדוויזר", ‫תכתבו "ווילמינגטון, צפון קרוליינה,
‫'קייפ פיר סרפנטריום.'"
‫כשאתם נכנסים לשם, לכו לביקורות. ‫יש ארבעה כוכבים עד כוכב אחד.
‫אם אתם רוצים לראות על מה אני מדבר,
‫הייתי מתחיל בכוכב אחד.
‫אבל כולן די מהנות לקריאה.
‫הארבעה כוכבים מתים על זה, ‫הם חושבים שזה מקום מעולה.
‫השלושה וארבעה כוכבים ‫בדרך כלל מתעכבים על הפרופגנדה בלובי.
‫הם לא יכולים להתגבר על זה.
‫ואז לכו לכוכב אחד, ‫שם כתוב, "התנין יצא מהכלוב".
‫זו ביקורת הכוכב האחד ‫הכי טובה שקראתי בחיים.
‫כאילו, הכי... ‫"אה, הפוסטר הזה פגע ברגשות שלך?
‫האם תנין השתחרר כשהיית שם?
‫כי הוא השתחרר אצלנו,
‫ולא חשבנו שהוא היה צריך להיות ‫משוחרר איתנו, אז כוכב אחד.
‫טוב, תודה רבה לכם, חברים.
‫אתם נהדרים, זה מרגש. תודה רבה לכם.
‫נייט ברגצי, כולם!
‫עברית: עומר גפן