Toivottakaa tervetulleeksi hulvattoman hauska Dusty Slay!
No niin.
Hyvä on. Hyvä meininki.
Olen innoissani täälläolosta.
Täälläolosta, kiertueesta ja hotelleissa majoittumisesta.
Se on hauskaa. Rakastan hotelleja.
En pääse aina parhaaseen hotelliin.
Olin hotellissa hiljattain.
Heillä oli kyltti, jossa luki:
"Emme vastaa varastetuista esineistä."
Otin siis tavaroita. Hiffaatteko?
"Minäkään en ole vastuussa."
"En ole täällä töissä."
Hitot. Olen kaivannut lamppua, jossa on pistokkeita.
Tiedättekö?
Olen kyllästynyt käyttämään seinän pistokkeita.
Tajuatteko?
On vaikeaa löytää lamppu, jossa on USB-portteja.
Tilaisuuteen pitää tarttua. Niin minä aina sanon.
Selvä. Hyvä meininki.
Tykkään kertoa ihmisille, että meillä on hyvä meininki.
En halua kysyä siitä.
Monet koomikot kysyvät, onko yleisöllä hyvä meininki.
En minä. En voi ottaa riskiä. Tiedättehän?
Vastauksesta ei ole varmuutta.
Tykkään kertoa, että meillä on hyvä meininki.
Minulla on uusi televisio.
Hankin hiljattain lampun, television,
jota en varastanut hotellista…
Television päivittämisestä oli jo aikaa, ja halusin eroon vanhasta.
En halunnut heittää sitä pois.
Päätin lahjoittaa sen.
Ilmaannuin kierrätyskauppaan vanhan television kanssa,
ja mies siellä pudisteli päätään.
Hän sanoi: "Emme enää ota tuollaisia televisioita."
Mutta he ottivat sen.
Myöhemmin sinä iltana paikan mentyä kiinni. Tajuatteko?
Sain sen pois käsistäni.
Hyväntekeväisyysjärjestöhän ei torju minua.
Ei tänään. Ei koskaan. Se on lahja.
Lahjasta ei voi kieltäytyä.
En saanut kuittiani. Verovähennystä on siis turha odottaa.
Tästä tulee rankka vuosi.
Onko se tuttua? Lahjoitatte vaatteita, ja teiltä kysytään:
"Haluatko kuitin?"
"Ei. En halua todisteita, että omistin nämä vaatteet."
"Näet, mitä minulla on päällä."
Kuvittele, mitä annan pois ilmaiseksi.
Kuvittele, mille olen liian hyvä.
Ostin nämä vaatteet täältä viime vuonna.
Hiffaatteko? Hyvä on.
Tykkään hankkia sieltä kuvakehyksiä.
Välillä niitä saa halvalla.
Ja välillä saa kuvia muiden perheistä.
En tiedä, miten se tapahtuu.
"En tarvitse enää tätä kehystä tai tätä perhettä."
He ovat minulle tärkeitä,
mutta eivät tarpeeksi niitin taivuttamiseen.
Ei sellaiselle ole aikaa.
Taivuttaisin niittejä aamusta iltaan.
Hyvä meininki.
Tykkään vilkuttaa näin.
Vilkutan näin vitsin päätteeksi kertoakseni,
että vitsi on ohi.
Monesti tiedätte, koska nauratte.
Välillä joudun antamaan yhden näistä.
Täällä tapahtuu kovasti.
Tykkään koskea hattua, laseja, vyötä.
Olen kuin kolmannen pesän valmentaja.
Yritän vain saada pelaajat kotiin.
Selvä. Hyvä meininki.
Pidän tästä hatusta.
Ostin tämän kierrätyskaupasta. En tätä, mutta samankaltaisen.
Pidän hatusta, koska se muuttaa minua.
Monet eivät tiedä sitä, koska eivät ole nähneet minua ilman sitä.
Mutta jos otan sen pois, ajattelette:
"Tuo tyyppi rakastaa varmasti rock-musiikkia."
Eikö totta?
Jos laitan hatun päähän: "Ei. Hänellä on kivikokoelma."
Tiedättekö, mitä tarkoitan?
Hyvä on.
Jos otan sen pois, mietitte:
"Kaveri näyttää rock-bändi Kornin laulajalta."
Jos laitan hatun päähän: "Ei. Hän kasvattaa maissia."
Näin on. Hyvä meininki.
Jos riisun hatun, ajattelette: "Tuo tyyppi polttaa ruohoa."
Jos laitan hatun päähän: "Ei. Tuo tyyppi polttaa varmasti ruohoa."
Hattu ei voi muuttaa kaikkea.
Se ei ole taikahattu.
Ketkä luulivat, että tukkani oli kiinnitetty hattuun?
Niin. Selvä.
Monet ajattelevat niin.
Jotkut sanovat, että näytän Forrest Gumpilta hänen juostuaan pitkään.
Olisipa se uudempi elokuva. Se olisi hyvä vitsi.
Yksi tyyppi kommentoi YouTube-videota.
"Tuo tyyppi näyttää mieheltä, joka lausuu rukouksen -
ennen NASCAR-ajojen alkua."
En tiedä, mitä se tarkoittaa, mutta teen sen.
Teen sen.
Hiukseni tuntuvat hyvältä tänään, koska olen ollut hotellissa.
Ja hotellissa käytän paljon shampoota. Tiedättekö, mitä tarkoitan?
Se on ilmaista ja nautinnollista.
Nautin todella hotelleista.
Sellaisista hieman epämääräisimmistä.
Tiedättekö? Haluan sopia joukkoon.
Tykkään siitä, kun paikalle ajaessani väki polttaa tupakkaa.
En halua, että ihmiset ottavat yliannosta,
mutta haluaisin heidän vetävän jotain.
Tykkään kävellä huoneeseen ja haistaa ruohon hajun.
Silloin tiedän, mikä on sallittua.
Kun vastaanotto soittaa huoneeseeni ja sanoo:
"Haistamme ruohoa", vastaan: "Samoin."
"Se ei häiritse minua, mutta kiitos, että kysyit siitä."
"Kerron, jos tarvitsen jotain, mutta älä tule tänne. Kaikki on hyvin."
Yhdessä hotellissa mikään ei toiminut. Hissi ei toiminut.
Huoneeseen päästyäni netti ei toiminut.
Palasin alakertaan ja sanoin, ettei netti toimi.
Respa sanoi: "Joo. Se on hieman epävakaa, mutta verkon nimi on Ramada Inn 1."
Silloin tajusin, miksi se katkeili.
Emme olleet Ramada Innissä.
Näin Ramada Innin ikkunasta.
Hän lisäsi: "Mutta se toimii hyvin aulassa."
"Mikset käytä sitä täällä?"
Sanoin: "Et selvästikään tiedä, miksi tarvitsen sitä."
"En työstä laskentataulukkoa, kamu."
"Olen stressaantunut. Ymmärrätkö?" Hyvä.
Hyvä meininki.
Oletteko laittaneet puhelinta latautumaan vanhassa hotellissa -
ja laturi putoaa lattialle?
Mikä niissä pistokkeissa on vikana?
Kuka venyttää pistokkeita?
Miksi ne kaikki kuluivat niin?
Keillä on sellaisia jättilatureita?
Minulla on tavallinen puhelinlaturi.
Nyt en saa edes yhteyttä.
Joudun viettämään päivän puoliksi ladatulla puhelimella.
Sanon vain, älkää venyttäkö pistokkeita.
Et ehkä ole viimeinen, joka käyttää pistoketta.
Pidän tyköistuvista pistokkeista.
Jep. Näin on. Hyvä meininki.
Niin. Hyvä meininki.
Olin kerran kasinohotellissa. Olen ollut monissa hotelleissa.
Yövyin kasinohotellissa. Heillä oli kyltti huoneessa.
Lista kaikesta, mitä voi varastaa ja kuinka paljon se maksoi.
Jos varastaa jotain, he veloittavat sen tililtä.
Ehkä estääkseen varkauksia,
mutta siellä oli silityslauta 20 dollarilla.
Ajattelin, että se vaikutti hyvältä hinnalta.
En usein osta silityslautoja, joten en osaa sanoa.
Mutta 20 dollaria vaikuttaa halvalta.
Kenen rohkeus riittäisi varastamaan silityslaudan hotellista?
Lampun voi helposti sujauttaa laukkuun.
Varjosta tosin joutuu ehkä luopumaan.
Mutta silitysraudan kanssa pitää selittää: "Ei, minulla oli tämä tullessani."
"Se muistuttaa kovasti hotellin silityslautaa,
mutta minulla on aina oma mukanani."
"Hyvä niin, koska huoneessa ei ole sitä."
"Voit tarkistaa. Sitä ei ole."
En osaa silittää.
Tämän paremmalta en näytä. Joku silitti tämän puolestani.
Tiedän, miten se toimii.
Silitysrauta yhdistetään lamppuun ja sitten…
Silittelen näin, mutta rypyt pysyvät.
Monet hotellit keskittyvät ympäristöystävällisyyteen.
Sitä uskotellaan, mutta he eivät vain halua pestä pyyhkeitä.
Siitä on kyse. "Pelastakaa planeetta. Käyttäkää pyyhettä uudestaan."
Minua se ei haittaa.
Olen käyttänyt pyyhettä niin kauan, että pyyhkeen haju tarttuu vartalooni.
Palaan suihkuun pestäkseni pyyhkeen hajun pois.
Sanonpa vain, että olen ollut ympäristöystävällinen koko ajan.
Ihmiset kutsuvat minua hävyttömäksi.
"Hävytön" on mahtava sana. Se on hauska sana. Pidän siitä.
Jos haluaa kutsua jotakuta inhottavaksi, voi sanoa "hävytön".
Se tuntuu todella.
Mutta outoa kyllä "hävytön" voi olla kohteliaisuus.
Tilanteesta riippuen.
Jos makuuhuoneessa kutsuu jotakuta hävyttömäksi, hän saattaa pitää siitä.
"Oletpa hävytön."
Outoa, että samalla sanalla voi moittia sekä kehua.
Tiedättekö, mikä sana ei toimi samoin?
Ällöttävä.
Sängyssä vaimo pyytää puhumaan tuhmuuksia.
Sitä vastaa: "Olet ällöttävä."
Tiedän, ettei se toimi. Join aiemmin paljon.
Tiedän, ettei se toimi.
Minulla oli tapana juoda paljon. Lopetin juomisen.
Jouduin lopettamaan, koska tapasin sammua usein.
Sammumisesta ei seuraa mitään hyvää.
Kukaan ei sano: "Sammuit,
mutta kiitos avustasi verojen kanssa."
En yrittänyt sammua.
Yritin pitää yllä kolmen oluen hiprakkaa.
Se on rankkaa 15 oluen jälkeen.
15 jälkeen olut ei toimi. On vaihdettava väkevämpiin.
On shottien vuoro.
Muutaman shotin jälkeen alkaa lipua pimeälle puolelle.
Silloin mieli tyhjenee, silmät sumentavat -
ja paljastaa salaisuuksia, joista ei tiennyt.
Sammuminen on mielen tapa sanoa:
"Ei. Sinun ei tarvitse nähdä tätä."
"Menetin kehosi hallinnan,
mutta voin estää sinua näkemästä, mitä se tekee."
"Saat kaiken selville huomenna."
"Töissä."
"Jos et saanut vielä potkuja."
Tapasin sammua jatkuvasti. Siihen tottuu.
Ensimmäinen kerta oli nolo.
Ystäväni soitti seuraavana päivänä ja kysyi vointiani.
Vastasin, että voin krapulasta huolimatta hyvin.
Hän sanoi: "Kerron, mitä sanoit eilen."
Vastasin: "Perhana. Älä sellaisia kerro."
Hän sanoi: "Sitä tässä yritänkin sanoa."
Ajan mittaan kovetuin. Heräsin, katsoin puhelinta ja päätin:
"Poistan nämä ihmiset elämästäni."
"En tiedä, miten se tapahtui,
mutta olisi helpompi saada uusia ystäviä kuin pyytää anteeksi."
Pari ihmistä tietää, mistä on kyse.
Kaikki eivät osaa samaistua siihen. Ymmärrän sen.
Tapasin sanoa: "Jos jengi ei kestä, minkäs teet?"
Jos ei halua lentää pihalle baarista iltapäivällä, se on oma asia.
Niin. Haluan juoda, mutta minun on käytävä ostoksilla.
Pitää hakea housut häitä varten.
Jos kutsu on vielä voimassa.
Housuja on vaikea ymmärtää.
Niitä on niin monenlaisia.
En ymmärtänyt khakeja. Kysyin ystävältä: "Mitä laitan häihin?"
Hän vastasi: "Laita vaikka khakit jalkaan."
Kysyin: "Minkä väriset?"
Ymmärrätte kyllä.
Hyvä meininki jatkuu.
En tajunnut, että khaki oli väri. Se on jutun pointti.
Hyvä meininki. Ei hätää.
Älä anna sen häiritä. Hyvä meininki.
Tapasin ajaa humalassa.
En leuhki, mutta olin aika hyvä siinä.
Onko kukaan herännyt ajaessaan?
Kun tulee tajuihinsa sammuttuaan ja miettii:
"Perhana. Minähän ajan."
"Miten päädyin näin humalaan?"
"Minne olen menossa?"
Rengas pamahti. "Toivottavasti se pamahti äsken."
"En yritä ostaa vannetta täältä."
Ajoin parkkipaikalle. Nostin auton tunkin avulla.
Sain tyhjän renkaan irti, mutten osannut laittaa uutta rengasta.
Soitin tiepalveluun.
Kundi saapuu paikalle ja sanoo: "Olet humalassa."
Vastasin: "Yleensä renkaanvaihto onnistuu."
"Olen myös varma, etten soittanut AA-liikkeelle."
Niin. Tiedän.
Te tajuatte.
"Haluan vaihtaa renkaan ja palata tielle."
"Minulla on menoa."
"En tiedä missä, mutta päätän, kun vaihdat renkaan."
"En tarvitse vielä tukihenkilöä. Soitan muutaman vuoden päästä."
Tapasin ajaa paljon humalassa.
Asun Tennesseessä. Siellä hiprakassa ajo on humalassa ajoa.
Joten jos sen aikoo tehdä, on paras vetää lärvit.
Siten voi nukkua, kun saapuu vankilaan.
Tiedättekö? He ymmärtävät.
Jos neljästä oluesta pidätetään, miksei joisi 14:ää?
En säädä lakeja. Yritän vain elää niiden sisällä.
Rattijuopumuksia saa vain kaksi. Ei sitä hiprakkaan tuhlata.
Jos ajaa mopolla seuraavat kaksi vuotta,
siihen on paras liittyä tarina.
En kannata rattijuoppoutta. Ihmiset luulevat niin.
Sanonpa vain, että kun tapasin juoda,
ei ollut Uberia eikä Lyftiä. Taksit eivät olleet luotettavia.
Jos halusi juoda, oli pakko ajaa.
Välillä pyysimme jonkun kuskiksi.
Se ei tarkoittanut, etteikö hän joisi.
Se tarkoitti, että joku oli valmis ottamaan riskin.
Yksi ystävä, jolla ei ole mitään menetettävää.
Hänellä ei ole edes ajokorttia.
Minulla ei ollut kuskiksi suostuvaa raitista ystävää,
jonka kanssa olisin halunnut hengailla.
Joku ystävä olisi antanut kyydin baariin.
Kieltäydyin, koska tarkoitus oli pitää hauskaa.
En halua, että raittiit silmät tuijottavat minua koko yön.
En halua paikalle ihmistä, joka muistaa kaiken.
Vartuin Alabamassa. Tennesseessä ja Alabamassa ei ole minne kävellä.
Baariin tai kotiin ei kävellä.
Jos kävelee kotiin liian myöhään, saattaa joutua rattijuopon uhriksi.
Pitää pysyä turvassa. Pitää ongelmat ratin takana.
Hyvä meininki.
Hyvä on.
Alabamassa ei ole metroa.
Subway-kauppa löytyy.
Niin. Te tajuatte.
Hyvä meininki jatkuu.
Poltin paljon tupakkaa.
Poltin niin paljon, että keuhkoni sattuivat.
Sitten vaihdoin nuuskaan, kunnes keuhkoni paranivat.
Sitten poltin huuleni parantuessa.
Sähkötupakka tuli vasta tupakoinnin lopetettuani.
Jonkin aikaa niitä oli monia erilaisia.
Oli tavallista sähkötupakkaa.
Oli jalokivitupakoita. Radiopuhelintakin pössyteltiin.
Muistatteko sen? He polttivat antennista.
Äänikin on sama.
Se hämmentäisi, jos käsissä olisi radiopuhelin sekä sähkötupakka.
"Vedänkö sauhut vai soitetaanko minulle?"
Sähkötupakasta tulee paljon savua.
Istuin yhden tyypin takana liikenteessä. Luulin hänen autonsa palavan.
Hän tuprutteli sähkötupakkaa -
kuunnellen samalla hevimusiikkia.
En ole hevimusiikin ystävä.
Pidän kovasti countrymusiikista.
Tuo kuulostaa oikealta. Neljä ihmistäkö hurrasi? Täydellistä.
Selvä. Siellä he ovat.
Countrymusiikki on mahtavaa.
Hyvä countrylaulu saa muistelemaan aikoja, joita ei ole elänytkään.
En kasvanut järven rannalla.
Perheeni ei käynyt järvellä, mutta kun kuulen countrylaulun järvestä,
mietin: "Niin. Muistan sen."
Ne olivat hienoja hetkiä.
Tarvitsimme sitä, koska emme matkustelleet.
Vartuin asuntopuistossa Alabamassa. Viihdyimme siellä,
mutten ymmärrä, miksi sitä kutsutaan puistoksi.
Siellä ei ollut huvilaitteita.
Ei vesiliukumäkiä. Meillä oli silloin tällöin liukumäki.
Teimme sen vanhasta pressusta ja asianpesuaineesta.
Laitoimme liukumäen kerran puun juuren päälle.
Niin. Aioimme hypätä sen.
Todellisuus oli hyvin erilainen.
Osuin juureen, nousin ylös ja hankin työpaikan.
Se leikki loppui siihen.
Leikit ylipäänsä. Jouduin maksamaan sairaalalaskut.
En tiedä, oletteko törmänneet rinta edellä puunjuureen -
hymy huulillanne,
mutta se saa hymyn hyytymään äkkiä.
En retkeillyt nuoruudessani, koska kasvoin asuntovaunussa,
ja tuntui, että ymmärsimme varsin hyvin,
mitä retkeily oli.
Ajattelimme: "Ei. Asumme jo asuntoautossa."
Teltta oli askel alaspäin.
Tiedämme, mitä köyhyys on.
Emme yritä selvittää, mitä kodittomuus tarkoittaa.
Emme yritä harjoittaa kodittomuutta.
Monet luulevat, että olen koditon.
Jos käyn kaupungissa, jossa on paljon kodittomia,
ihmiset pitävät minua kodittomana.
Niin on käynyt moneen otteeseen.
Kerran olin Austinissa Texasissa.
Olin pukeutunut näin. Olin valmis show'ta varten -
ja istuin puiston penkillä katsellen alas.
Kuulin jonkun sanovan: "Anteeksi."
Katsoin ylös, ja siinä oli pieni tyttö -
paperipussi kourassa, ja hän kysyi:
"Haluatko voileivän?"
Niin. Se oli kultaista.
Ja minähän halusin voileivän.
Se meni täysin putkeen. Hiffaatteko?
Vatsani oli täynnä, mutta sieluni oli tyhjä.
Se ei ollut paras hetkeni.
Mutta en kieltäydy voileivästä. Ei sellaiseen ole varaa.
Minulla ei ole sellaista rahaa.
Rahaa on moneen lähtöön. Opin sen nuoruudessa.
On vanhaa rahaa, uutta rahaa, verirahaa, huumerahaa.
Meillä ei ollut mitään niistä.
Meillä oli vain pitkä penni.
Kun vanhemmat ostivat jotain, mistä en pitänyt,
he sanoivat: "Maksoimme siitä pitkän pennin."
Pitkällä pennillä sai kamalaa roinaa.
Harvoin mitään hyvää.
Sillä sai omalla nimellä varustettuja t-paitoja.
Gatlinburgista Tennesseestä.
Minulla oli paljon t-paitoja, joissa oli susien kuvia.
Äitini ajatteli minun näyttävän hyvältä susi-t-paidassa.
"Mitä enemmän susia, sen parempi. Kangas täyteen vain."
Lisätään pieni kuukin vielä. Saapahan susi jotain ulvottavaa.
Minulla oli hattu lapsena. Sekin oli nimellä varustettu.
Siinä luki "Dusty".
Jotta minua ei kidnapattaisi.
Kidnappaaja ymmärtää hatun nähdessään, ettei perheelläni ole rahaa.
"Annetaan pojalle karkkia."
"Hän ei ole varmaan saanut sitä pitkään aikaan."
Yritän päästä pakuun.
Miehet pudistelevat päitään.
"Olemme kidnappaajia."
"Tiedän. Olen lapsi."
"Yritän tulla kidnapatuksi."
"Viekää minut pois täältä."
Pahinta asuntopuistossa asumisessa oli,
kun jouduin kirjoittamaan osoitteeni johonkin ala-asteella.
En ollut köyhä poika -
ennen kuin kirjoitin "Palsta 8, Mooren asuntopuisto" -
koulun papereihin.
Muut lapset ihmettelevät: "Dusty, asutko asuntovaunussa?"
"En tiedä, miksi olette niin yllättyneitä."
Etunimeni on Dusty.
Tulen kouluun joka päivä NASCAR-paidassa.
Ja reppuni on Marlboron kuvastosta.
Totta se on.
Vanhempani polttivat tarpeeksi, jotta voisin kantaa kirjoja.
Tuulettakaa huone savusta, jotta saan luettua.
Niin teimme jouluostokset.
Äitini antoi minulle Marlboro-kuvaston,
merkitsin mitä halusin,
ja hän alkoi polttaa.
Hän sanoi: "Hankin sen sinulle."
"Minä hankin sen."
Sellaista ei enää saa.
Nykyään tupakoinnista ei palkita.
Se on sääli. Se pakottaa tonkimaan kirpputoreilla.
Pidän kirpputoreista.
Käyn aina kirpputorilla, kun mahdollista.
Kävin äskettäin yhdessä, ja naisella oli loistodiili DVD:istä.
Rakastan DVD:itä.
Olen mieluusti vuosikymmenen jäljessä muista.
Olen vasta alkanut katsoa niitä. Nyt on hyvä aika, koska ne ovat halpoja.
Naisella oli hyvä diili. Viidellä dollarilla sai kolme DVD:tä.
Se on loistodiili.
Hankin kuusi DVD:tä. Siten saan kuusi kymmenellä dollarilla.
Kolme viidellä dollarilla kaksi kertaa.
Helppo homma.
Mutta nainen ei ymmärtänyt omaa tarjoustaan.
Sanoin hänelle: "Haluaisin ostaa nämä DVD:t."
Hän kysyi: "Montako?"
Vastasin: "Kuusi."
Hän kysyi: "Tiedäthän, että diili on kolme viidellä?"
Vastasin: "Kyllä."
"Kuusi kymmenellä."
Hän sanoi: "Niin kai."
En tiennyt, mitä sanoisin.
En halunnut hänen luulevan, että sumutin häntä.
Sanoin: "Tämä on tarjouksesi."
"Kolme viidellä dollarilla kahdesti."
Pidin asiaa selvänä.
Helppo virhe. Nyt saan ne kymmenellä taalalla.
Mutta sitten kuulin hänen tekevän omia laskujaan.
En keksi tätä. Hän teki näin…
Sitten hän sulki silmänsä.
Hän julisti: "Selvän teki. 15 dollaria kiitos."
Vastasin: "En yritä neuvotella kanssasi."
"Tämä on sinun tarjouksesi."
"Kolme viidellä dollarilla. Kaksi kertaa."
"Jos haluat, ostan nämä kolme, otan hatun pois -
ja ostan nämä toiset kolme."
Ja se toimi. Ymmärrättekö?
Se toimi. Niin. Hyvä meininki.
Jos käy vähittäiskaupassa ja maksaa käteisellä,
he ottavat tarkastuskynän esiin, alkavat merkata seteleitä,
ja kun he antavat vaihtorahan, he antavat takaisin käteistä?
Sanon aina: "Annapas kynä tänne."
Epäluottamus on molemminpuolista.
Tiedän, että se on yhden dollarin seteli.
Yritän tehdä ostoksia väärennetyillä dollareilla.
Hyvä meininki.
Pidin paljon NASCAR-paitoja nuorena.
Niiden pitämisessä ei ole mitään vikaa, mutta käytin niitä niin paljon,
että aina kun piti pukeutua siististi,
äiti laittoi minulle uusimman NASCAR-paitani.
Sanoin hänelle: "Tämä ei ole siisti." Hän vastasi: "Tiedän."
"Työnnä se housuihin."
Koska se muuttaa kaiken.
Siten voi lähteä kirkkoon autoa korjattuaan.
Isäni tekee sitä yhä. Hän työntää paidat tiukasti housujen sisään.
Todella tiukasti. Hän saisi poolopaidasta v-aukkoisen.
Toisinaan t-paita näkyy lahkeiden alla.
Rintakarvat näkee paidan läpi.
Isäni on suuri Alabaman yliopiston fani.
Mutta kun paita on niin kireällä, siitä näkyy vain "yliopisto".
Ikään kuin hän kannattaisi opiskelua.
Mutta se ei ole totta. Isäni pilkkasi minua, kun luin kerran.
Ei siksi, miten luin vaan koska luin.
Hän sanoi: "Minun poikanihan ei lue kirjoja."
Joten lopetin.
Siirryin kirjoista huumeisiin.
Jep. Hyvä meininki.
En käynyt yliopistoa. En tiedä, tajusitteko jo, mutta -
en mennyt, koska siitä piti maksaa.
Ajattelin, että jos 18-vuotiaana rahat riittivät siihen,
pärjäsin varmaan jo hyvin…
Mutta ei tutkintoa tarvitse kaikkeen.
En tiennyt, mitä halusin tehdä, mutta en tarvinnut sitä.
Lääkäriksi ja lakimieheksi haluavat opiskelevat tietenkin,
mutta teiden ja talojen rakentamiseen sitä ei tarvitse.
Kyllä kaikki selviäisi.
Abraham Lincoln rakensi talon. Opiskeliko hän yliopistossa?
En tiedä.
En tiedä. En ole edes varma, rakensiko hän taloa.
Niin on vain tapana sanoa.
Halot nimettiin hänen mukaansa.
Eikö totta? Kyllä te tajuatte.
Hyvä meininki.
Hauskin asia asuntovaunussa asumisessa oli tornadot.
Koska silloin sai lähteä.
Sai mennä oikeaan taloon. Se oli mahtavaa.
Ihailin tiiliseiniä.
Muutoin olin nähnyt tiiliä vain, kun ne tulivat ikkunasta sisään -
viestillä varustettuna.
"Leikkaa ruohosi."
Niin asioita hoidetaan mobiilikotiomistajien yhdistyksessä.
Hyvä meininki.
Asun nyt Nashvillessä Tennesseessä.
Eräänä joulukuuna annettiin tornadovaroitus.
Kuuntelin radiota, ja ohjeita annettiin -
sen perusteella, millaisessa talossa asui.
"Jos asut talossa, jossa on kellari, mene kellariin."
"Jos asut talossa, jossa ei ole kellaria, mene vessaan tai pieneen huoneeseen."
"Jos asut asuntopuistossa,
mene naapurin taloon tai ulos ojaan makaamaan."
Niin. Se on oikea uutinen.
He sanovat: "Emme tiedä, mitä sanoa."
"Teit huonoja päätöksiä matkan varrella."
"Nyt joudut kestämään tämän. Emme voi auttaa."
"Tiedämme, että ulkona sataa ja oja on täynnä vettä."
"Käy siihen makaamaan."
"On joulukuu ja ulkona on kylmä."
"Tulet luultavasti kipeäksi. Mutta käy vain makaamaan."
"Kuuntele. Tiedämme, ettei ulkona ole radiota."
"Et tiedä, milloin tämä varoitus on ohi, mutta pysy ulkona, kunnes sade loppuu."
"Ja käy vain ojaan makaamaan."
Pidän siitä, että toinen vaihtoehto on mennä naapurin luo.
En tiedä, mitä he tietävät asuntopuistoista,
mutta kaikki naapurini asuivat myös asuntovaunuissa.
Ikään kuin he haluaisivat meidän kokoontuvan yhteen.
Painomme pitäisi sen paikallaan.
Ja jos jollakulla sattui olemaan talo,
he eivät ole kovin vieraanvaraisia meikäläisiä kohtaan.
He eivät sano: "Tulkaa vain katsomaan tavaroitamme."
"Jos tornado ei vie niitä, tulkaa hakemaan ne."
He haluavat, että kengät riisutaan ennen sisääntuloa.
Jos joku pyytää riisumaan kengät ovella,
vastaan: "Ei, menen takaisin kotiin."
"Kunpa olisit kertonut puhelimessa. En olisi tullut."
Ikään kuin vaeltelisin sukissa kuin mikäkin joogi.
He sanovat: "Namaste." Vastaan: "Minä lähdenkin tästä."
Mutta me emme olleet rutiköyhiä.
Meillä ei vaan ollut kaikkea. En koskaan saanut jäätelöä.
Äitini kaatoi maitoa kulhoon,
kutsui minut huoneeseen ja sanoi: "Olet myöhässä."
"Seuraavalla kerralla tulet ensimmäisestä kutsusta."
Olen maannut ojassa.
"Ei kai tuo ole se uusi susipaita."
"Maksoin siitä pitkän pennin."
Vanhempani erosivat, kun olin kaksivuotias.
Sitä seurasi huoltajuuskiista ja äitini hävisi.
Joten jouduin asumaan hänen luonaan ja…
Se on totta. Ja…
Hyvä meininki. Tämä tyyppi pitää siitä. Ja…
Hyvä meininki.
Vanhemmat ovat nykyään erilaisia.
Varsinkin lemmikkieläinten suhteen.
Nykyään vanhemmat sanovat, että kissa pitää viedä eläinlääkäriin.
Kun minä olin nuori, isäni sanoi, ettei meillä ole enää kissaa.
Ja se kissa oli poissa.
En voinut edes suuttua siitä. Toivoin vain, että saisimme toisen.
Isä sanoi: "Katsotaan, mitä tuuli tuo tullessaan."
Meillä ei ollut oikeita lemmikkejä. Meillä oli vain luonnonvankeja.
Koira ilmaantuisi alueelle, ja kiinnitimme sen puuhun.
Meillä oli maailman ilkein kissa kahden viikon ajan.
Se osoittautui pussirotaksi.
Sanoinhan, ettemme ole lukutoukkia,
eikä silloin ollut internetiä.
Luulimme sitä vain oudoksi roduksi.
Oletteko nähneet pussirottaa?
Niitä ei ole tarkoitus nähdä.
Ne on selvästi suunniteltu yötä varten.
Joka kerta, kun näin sellaisen, katsoimme toisiamme silmiin.
Sillä hetkellä pussirotta sanoi minulle:
"Et saisi olla täällä."
"En päättänyt näyttää tältä."
"Tämä on minun aikani."
"Syön roskiasi."
"Voisit antaa hieman yksityisyyttä."
Oletteko menneet jonkun luo koiran haukkuessa -
ja muristessa, ja kaveri sanoo: "Ei se pure"?
"Miksi niin luulet?"
"Koska se ei ole tehnyt sitä ennen? Ehkä tänään on se päivä."
"Se näyttää haluavan purra."
He vastaavat aina: "No, se saattaa nuolla sinut kuoliaaksi."
"Kuoliaaksi?"
"Kuka puhui kuolemasta?"
"Olen vain huolissani puremasta. En tiedä, miksi puhuit kuolemasta."
Minusta se on outo idea, koska koira näyttää haluavan purra.
Kuin ilmestyisi jonkun kotiin, ja siellä olisi joku veitsi kourassa.
Hän vain tekee näin.
Ja joku sanoo: "Ei hän puukota sinua."
"Mutta hän saattaa nuolla sinut kuoliaaksi."
"Hän rauhoittuu hetken päästä."
"Hän ei ole tottunut olemaan ihmisten kanssa."
Siinä se. Kiitos kovasti. Arvostan teitä kaikkia.
Kiitos.
Tekstitys: Ida Suninen