NETFLIXOV HUMORISTIČNI SPECIJAL
Pozdravite urnebesnu Janelle James!
Hej!
Za mene?
Hvala.
Odakle vam toliko energije? Ja sam iscrpljena.
Vani je iscrpljujuće, a vi ste tako… Lijepo od vas.
Vani smo, ljudi.
Malo je… Znate?
Zar ne? Biti vani?
Precijenili smo to.
Precijenili smo to u mislima dok smo bili unutra.
Malo je prenapuhano.
I malo iscrpljujuće. Znate?
Pretjerali su. I lagali. Rekli su da će biti tulum!
Uvjeravali su nas.
Bit će to nove lude 20-e.
Tako su rekli.
Imamo samo nove sojeve, svađe u avionima i slična sranja.
Ljudi iz busa su u avionima.
Da, ljudi iz busa.
Zrakoplovne tvrtke patile su u karanteni.
A sad kažu: „Želite li ići u Cabo? Povratna karta 20 dolara.”
Ljudi su se odazvali,
spakirali svoje jebene maskirne torbe
i počeli letjeti.
Svi znamo kako je u busevima.
Sad je tako na 9000 m visine.
Da, sad je tako. Gnjavaža.
Svi su ljuti na Bezosa zbog one rakete,
ali on mora biti iznad ljudi iz busa.
Znamo što slijedi.
Osnovat će Amazon Air.
Pametno.
Nije išao u svemir.
Zar ne? Nije išao u svemir.
Ne sviđa mi se što bogati govore gluposti,
a mi bismo im trebali vjerovati zato što imaju novca.
Nije išao u svemir.
Ispravite me ako griješim. Svemir je…
To je svemir, zar ne? Tako je kad ideš u svemir.
A on je bio…
„Ptica!” Nije bio u svemiru!
To nije…
Ne sviđa mi se to. Laže.
Nisam ništa radila u karanteni. Ništa.
Nisam radila na sebi, čitala knjige.
Ni naučila svirati. Ništa.
Čemu? Mislila sam da ću umrijeti.
Čemu?
Govorili su: „Sigurno si napisala hrpu šala.”
Rekla sam: „Ne. Vježbala sam za Isusa.
Šizila sam i čitala Bibliju. Što vam je?”
Svi koji su iz karantene izašli kao bolje osobe su sociopati.
Ako vam mozak nije ključao mjesecima poput moga… Dobro?
Moj jest.
Jeste li ikad pokušali prevariti Boga,
pretvarajući se da čitate Bibliju?
Rekla sam: „Kad ti kažeš, Gospode.”
Takva sam bila u karanteni. „Sranje. Mogla bih umrijeti.”
Bilo je strašno.
Prije sam voljela Isusa.
Dobro? Zbilja sam voljela Isusa.
Smeđokosog i plavookog Isusa. Znate?
S pločicama na trbuhu.
Isus je bio fit.
Jako sam ga voljela.
Ja sam s Djevičanskih otoka. Ondje je omiljen bijeli Isus.
Moja baka imala je bijelog Isusa na svim zidovima u kući.
Kad ste se išli posrati, gledao vas je.
Bilo je čudno, ali sjećam se
velike slike Isusa u dnevnoj sobi.
Jednom sam zurila u tu sliku. Prišla mi je i rekla:
„Tako je. Nemoj zaboraviti.
„Isus te uvijek promatra.”
Pomislila sam: „Jao, Bože.
Prestani, Isuse.”
Bože!
Kakva sjebana religija.
Zašto je Isus tako zgodan?
Koji je smisao toga? Ne shvaćam. Kažu vam da ne mislite na seks,
a svake nedjelje morate gledati seksi božanstvo.
To je ludo.
-„Na koljena i štuj me.” -„Nemam ništa protiv. Što ti je?”
Pločice nakon 30-e? To je Bog…
vrijedan štovanja.
Uživala sam u karanteni. Sve sam voljela.
Voljela sam biti u kući.
Voljela sam maske. Ne znam zašto su svi
jedva čekali riješiti ih se.
Sviđa mi se anonimnost maski.
Nisam slavna, ali ne želim ni s kim razgovarati.
Sviđa mi se to. Stavite masku i tamne naočale
i postajete Osvetnik. Zašto to ikome smeta?
Možda se borite protiv zločina.
To je seksi.
Nedostajat će mi momci koji nagađaju jesam li zgodna po mom čelu.
Znate?
Momci koji…
pokušavaju izračunati omjer između čela i obrvi.
Znate što mislim?
Nedostajat će mi prijatelji koje sretnete na ulici
i zaobiđete.
-„Jesi li ono bila ti…” -„Ma, ne.”
Čavrljanje je mrtvo, zar ne?
Konačno je mrtvo.
Kao i 500 000 naših bližnjih.
Ali mi smo se izvukli. Jesmo. Nemojte tako…
Sad je kasno. Zajebali smo.
Kasno je za žaljenje. Nemojte.
Nemojte.
Zajebali smo. Ako je COVID bio test ljudskosti,
podbacili smo.
Zar ne? Ima li ovdje nužnih radnika? Učitelja? Medicinara?
Ne znam zašto ne koljete ljude unaokolo.
Bijedno smo opremili nužne radnike.
Superjunaci ne nose ogrtače. Ne nose ni zaštitnu opremu.
Dali smo im vreće za smeće i papirnate maske.
Nevjerojatno.
Ako ste došli ovamo samo kako biste nekoga priklali, u redu je.
Da je ovo Igra prijestolja,
nužni radnici prvi bi nastradali u bitki,
dok ih gađaju strijele.
Gurnuli smo vas u vatru. „Idite vidjeti što se događa.
I dostavite mi hranu.”
Osobno sam održavala ekonomiju.
Nema na čemu.
Sve sam kupovala. Jako mnogo stvari.
Nikad nisam kupila toliko nepotrebne odjeće.
Kamo sam mislila da ću ići?
Svi su kupovali za osobu koja će postati
kad karantena završi.
Zar ne? Nova ja!
Zar ne?
Mislim da je nova ja kurva.
Imam grudnjake bez žice.
Grudnjaci bez žice i uske hlačice iz 2021.
Ali vani smo.
Provela sam više vremena s djecom, što je super.
Prije to nisam radila tako često.
Nisam. Bila sam vani.
Bacala sam fore.
Bilo je dobro provoditi vrijeme s njima.
To mi je bilo najdraže u karanteni. Sjećate se početka?
Kako su slavne osobe konačno upoznale svoju djecu?
Sjećate se?
Ljudi za koje niste znali da imaju djecu plesali su s njima na TikToku.
A klinac se pitao: „Tko je sad ovo?”
Gdje je Twayla?
Imam dva tinejdžera.
Žao mi ih je. Znate?
U dobu su za drkanje.
Međutim, ja sam kod kuće 24 sata dnevno,
trudim se biti zabavna i prisutna mama.
Mrze me iz dna duše.
Stalno im lupam na vrata. „Večeras film!
Što radite? Završite. Idemo u podrum gledati Dušu.”
To sam ja.
„Tko je kupio slagalice?” Ja.
Mrze me iz dna duše.
Saznala sam svašta o njima. Moj mlađi sin ima kurac.
Nisam to znala.
Nisam znala da ima kurac.
Kažu da vrijeme leti. Nisam znala da ima kurac.
Sjedila sam na rubu kreveta.
Istrčao je iz kupaonice.
Valjda je zaboravio ručnik. Pomislila sam:
„Što je to bilo?”
Bila sam zaprepaštena.
Kurac! Što?
Što?
I to besposlen kurac.
Dobro?
Ne može hodati unaokolo s kurcem bez prihoda. To se ne pristoji.
Prije je imao pišu.
Bio je pišo zadnji put kad sam ga vidjela.
Kad mijenjate pelene, svirate gitaru na piši.
Ima li ovdje roditelja? To je najbolje kad imate sina.
Na piši. Nekad zvuči kao heavy metal.
Ponosim se njime. Pravi je.
Ponosim se njime.
Veliki kurac poput mame.
Pravi je. Moj sin!
To je moj sin.
Uhvatila sam starijeg sina kako gleda pornografiju.
Zato nikad nisam bila kod kuće. Tko želi…
U svakom slučaju,
gledao je pornografiju, a tinejdžer je.
Nisam ga htjela uzrujati i nabiti mu komplekse.
Otvorena sam prema seksu.
To nije samo za bjelkinje. Shvaćate?
Nije.
I ja sam znala pokazati bradavicu.
Dakle, nisam ga htjela uzrujati.
Dobro sam postupila.
Prošla sam i pritom rekla:
„Vidjela sam.” I nastavila.
Kul mama. Tako sam to odigrala.
„Vidjela sam.”
Samo sam nastavila.
A onda sam se vratila i rekla: „Možeš li gledati crnce?
Koji ti je kurac?”
Ne bih ni znala da gleda pornografiju
da nije bilo bijele puti koja je blještala s iPada.
Da je gledao crnje, ne bi imao problema.
„Što to radiš?
Dat ću ti par prijedloga. Ovdje gledamo crnačku pornografiju.
Sjebavaš mi ostavštinu.
Što to radiš?
Koji kurac misliš?”
Kad razmišljam o svojoj djeci i njihovoj seksualnosti…
nije me briga jesu li gej ili hetero.
Ne zanima me to. Samo ne želim da budu čudaci.
Ne želim čudake, a to se događa
kad klinci odu na internet i prerano vide neke stvari.
Tad sinapse u njihovom mozgu počnu sinapsirati.
Tako dobijete čudaka.
Ne daj Bože da ima fetiš na stopala.
Što?
Ne želim nikoga vrijeđati, ali to je najgore.
Znate li nekog tko ima fetiš na stopala?
„Želim te nožne prste.”
„Čovječe!
To je zbilja gnjusno.
Možeš li prestati? Bože!”
Dopuštam im da ih ližu,
ali svejedno ih osuđujem.
Ne moj sin.
Ne želim takve u svojoj obitelji.
Ili bi mogao postati društveno neprilagođeno dijete
koje se boji razgovarati s curama i jebe robotske pičke.
Gledala sam dokumentarac.
Gledala sam sve dokumentarce. Bila sam u kući godinu i pol.
Roboti dolaze.
Svršavanje. Uglavnom…
Hej!
Roboti dolaze.
Napredni su, izgledaju poput žena
i ne debljaju se jer je jedu peciva.
Navodno su savršeni, što je u redu. Neka dođu.
Ali muči me jedan problem.
Svaki put kad smisle neko seksualno pomagalo za muškarce,
koriste isti ton:
„Žene, pripazite.
Saberite se. Zamijenit će vas.
Muškarci vas neće trebati.” Uvijek pomislim: „Kad? Brže! Hajde!
Hajde! Jebite robote!
Pustite nas na miru! Kad će se to dogoditi?
Prestanite mi prijetiti provodom. Idite!
O čemu govorite? Jebite svoje robote.”
Muškarci su čudni.
Baš su čudni. Moj vibrator ne treba lice.
Što vam je?
Moja su djeca dobro podnijela karantenu.
Ponosim se njima.
Moj stariji sin je sportaš,
a nije se mogao baviti sportom.
Nije se mogao družiti i pipkati cure.
Nije mogao raditi ništa što tinejdžer želi.
Bili su dobri. Nosili su maske.
Ne samo oni, već i svi njihovi prijatelji.
Distancirali su se. Činili su sve što su morali.
Baš zbog toga bilo je zbilja ludo
gledati odrasle ljude kako pizde
jer ne mogu ići u Chili's.
Svi se ponašaju kao da je to bilo davno,
ali nije.
Vjerojatno među vama ima ljubitelja cvijeća od prženog luka, ali…
Znam da je restoran pogrešan, ali i oni sudjeluju u tome.
Poanta je u tome da se ne znamo žrtvovati, što je loše.
Cijeli je eksperiment bio obeshrabrujući.
Ionako nisam vjerovala u nas,
ali bilo je gore nego što sam mislila.
Ne znamo se žrtvovati.
Svi smo bili ljuti na Francusku.
Zapravo, bijelci, ali… Bili smo ljuti na Francusku.
Sjećate se? Svi su govorili: „Jebeš Francusku!
Jebeš francuski krumpir!” Sjećate se? Prestali smo ga jesti.
Tad su ga počeli zvati „krumpirom slobode”.
Nisu se mogli odreći krumpira na par mjeseci. Što se događa?
Gej osobe stalno su bile u restoranima. „Ali, krilca…
Polinezijski umak.
Imaš osjećaj kao da si tamo.”
Koji jadnici. Čudno.
Mnogo se toga dogodilo u kratkom vremenu.
Zašto ne šizite? Ja šizim.
Imam višak energije nakon karantene. Poremećena sam, ali…
Ipak, mnogo se toga dogodilo.
Vlada je rekla: „Odmah im recite za izvanzemaljce.”
To se dogodilo!
Da, dogodilo se!
Usput su spomenuli to sranje.
„Usput rečeno, postoje.” To su učinili.
Sranje. Zanimaju me izvanzemaljci.
A propustila sam to jer sam bila zauzeta dezinfekcijom.
To je previše.
Izgubila sam brata za vrijeme karantene.
Ne zbog COVID-a. Postao je teoretičar zavjera.
Frajer je skrenuo.
Kao da je umro. Više ne znam tko je taj tip.
Gnjavaža je razgovarati s njim.
Ne znam što želi.
Što teoretičar zavjere želi? Ne znam se nositi s njim.
Na sve odgovaram: „U pravu si.” Valjda to žele.
Samo žele biti u pravu.
Prava gnjavaža. Ima li ovdje teoretičara zavjera?
Nemoguće. Slijedi moja omiljena…
Posvuda su.
Slijedi moja omiljena teorija zavjere koju trenutačno pratim,
a pratim ih sve jer su urnebesne.
Navodno je Trump u Bijeloj kući.
Joe Biden je zamijenio lice…
s Trumpom, a zapravo je Trump u Bijeloj kući s Bidenovom maskom
ili tako nešto.
Oni koji vjeruju u to nisu manijaci.
To su učitelji i odvjetnici.
Seronje u redu iza vas u trgovini vjeruju u to
bez ikakve zadrške.
Sjećate li se one žene kojoj je majmun unakazio lice?
Sjeća li se netko?
Bila je prva osoba kojoj su transplantirali lice.
Gdje su to objavili? U Oprah Winfrey Showu.
Ne znam sjećate li se.
Kad su to objavili…
Sjećate li se te objave?
Nitko nije pljeskao. Ljudi nisu znali…
Mislili su: „Je li gotovo? Slijedi li druga objava?”
Zapravo je izgledala sjebano.
A ljudi misle da imamo tehnologiju za…
Zbilja vjeruju da je to kao u onom filmu s Johnom Travoltom i Nickom Cageom.
Ne mogu to podnijeti. Uglavnom…
Moj brat je gnjavaža. Shvaćate?
Kaže: „Ima pedofila u jednoj piceriji u Pennsylvaniji.”
Posve neodređeno.
O čemu govoriš? Što to znači?
„Picerija…” Žele ti to uvaliti u glavu.
Sad ti govoriš: „Ima pedofila…” Sad si ti lud.
To i žele.
Pedofili u piceriji u Pennsylvaniji.
Rekla sam: „Dobro. Čekaj da se obujem.
Idemo.
Idemo spasiti tu djecu.” Znate?
Neki nastavak. Plan djelovanja.
To je sve što želim.
Još je uvjeren. Ne znam što ću s njim.
Ne znam.
Divim se prosvjednicima na Capitolu.
Zar ne? Ta priča ima nastavak.
Išli su do kraja.
Imali su neke ideje. Znate?
I ostvarili su ih. Svaka čast.
Kažu da je 5000 ljudi upalo u Capitol.
Pet tisuća bijelaca…
jurišalo je na Capitol.
Što? To je ludo.
Znate li koliko je teško okupiti 5000 ljudi za bilo što?
Grupne rezervacije.
Dijeljenje prijevoza i slično.
Na odmoru s troje prijatelja steknem neprijatelja.
Vi to ozbiljno? 5000 ljudi?
Pet tisuća.
Kažem joj: „Kučko, želim ležati na plaži, napiti se
i povremeno se pojebati. Zašto sam na ziplineu?
Mrzim te.
Što izvodiš? Što je ovo?”
Ne i one domoljube.
Zar ne?
Oni su uspjeli.
Svi su imali zadatak. Sjećate se?
Ponašaju se kao da je bilo davno.
Sjećam se. Još jučer.
Svi su imali zadatak.
„Ti prdni Pelosi na stol.
Dobro. Ja ću se posrati na zastavu.
Naći ćemo se u Chili'su.” Da, uspjeli su!
Svaka im čast.
Crncima je bilo ludo gledati sve to.
Zar ne, šačice prisutnih crnaca?
Crncima je bilo ludo taj dan.
Crnci imaju nasilnu vezu s Amerikom.
Kad se nešto dogodi, uvjeravaju nas u suprotno. Shvaćate?
Trenutačno govore da je juriš na Capitol bio
samo istraživački izlet
pet tisuća ljudi koji su željeli učiti o našim precima
i provesti neko vrijeme u središtu Washingtona.
To nam govore.
Premda smo vidjeli vlastitim očima.
Znate? Što nam…
Poludjeli smo kad smo to vidjeli na TV-u.
Crnce su obuzeli svi mogući osjećaji, zar ne?
-Da. -Da.
Prvi osjećaj: „Pobit će ih.”
„Drugi osjećaj: „Pobij ih, gade!
Pobij ih!
I to odmah!”
Treći osjećaj: „Neće pobiti gadove.”
Četvrti osjećaj: „Da sam to ja, da smo to mi…”
Zajebavali bi nas, čovječe.
Zajebavali bi nas.
Tražili smo odštetu, a oni su ukinuli brand Aunt Jemima.
Tko je uopće…
tražio to?
Nikog ne zanima Aunt Jemima. Crnci ne troše fruktozu.
Sad volimo javorov sirup. Razne vrste.
Svi govore o kulturi otkazivanja. Otkazali su samo Aunt Jemimu.
Potpuno su je ukinuli.
Nije nikome smetala. Predstavljala je seronje. Shvaćate?
Nitko to nije tražio.
Kakva gnjavaža.
Gnjavaža.
Mnogo se toga promijenilo.
Ali ne i muška drskost.
Nije mi nedostajao
razgovor s muškarcima ni druženje s njima.
Znate, ne mrzim muškarce.
To je moderno, ali ne mrzim ih.
Uvijek im pružim priliku da se dokažu. Znate?
Moram vjerovati da ne znaju
koliko su čudni i jezivi cijelo vrijeme.
Moram to vjerovati. Inače neću izlaziti.
Mislim da većina žena tako funkcionira.
Kažu: „Znam da ih ima dobrih.”
Zar ne? Mislimo tako da bismo mogle nastaviti sa životom.
„Moja se sestra udala za jednoga.”
„Njezin je brat bio dobar čovjek.”
To radimo. Shvaćate?
„Čula sam da je bio… Umro je, ali znam…”
Komičarka sam.
Vozim se Uberom.
Nekad dođem kući kasno, u 3 h. Znam, strašno.
Ali
kad stanu pred kuću u 3 h,
vozači me pitaju: „Živite sami?”
Zašto to govore? Zar ne znaju da je jezivo?
Dogodilo se više puta. „Živite sami?”
Nakon 20 minuta tišine odlučili su reći takvo što,
baš u tom trenutku.
Što im je? Prisiljavaju vas da lažete.
Morate reći: „Ne. Samo ja i moja dva muža.
I naši pit bulovi.
Vodimo akademiju za pit bulove. Navratite.”
Grozno je jer volim Uber.
Pretvaram se da sam bogata. Uđem i kažem: „Vozi!”
Volim ga, a kvare mi užitak.
Želim drijemati u Uberu, ali to nije moguće.
Ne s muškim vozačem. Žene to znaju. Nemoguće je spavati. Čak i nakratko.
Nekad dobijem vozačicu.
Pojavi se sličica sa ženskim licem.
Tad pomislim: „Opustit ću se. Zapalit ću joint. Odlično!”
To ne možete s muškim vozačem.
Morate… Znate?
Moraju vidjeti bjeloočnice.
Morate biti budni i dati im to na znanje.
Bitno je držanje. Znate?
Otvaram i zatvaram prozor.
Je li mi hladno? Vruće?
Svakako sam budna.
Povremeno prdnem. „To sam bila ja.
Da, ja. Na vašem mjestu ne bih me ni pipnula.
Ovaj je bio gadan.
Nisam materijal za silovanje. Ni blizu.”
Treba preživjeti.
Samo sam jednom zaspala uz muškog vozača.
Samo jednom. Zato se i sjećam.
Dakle, očito sam spavala i…
Jeste li ikad čuli glazbu iz Zakona i reda u glavi?
Mislila sam da je na radiju.
Ali to je bio moj mozak koji je rekao: „Što radiš?”
Znate?
Naravno, čudak je zurio ravno u mene.
Nije odvratio pogled. Ubojica.
Zar ne? To je ubojica.
Kad uhvatite normalne ljude da zure,
kažu: „Oprosti.”
Srame se. On ne.
Znate? Živim u New Yorku. U redu je.
Shvaćate? Ali on nije odvratio pogled.
Bilo je to deset minuta produljenog zurenja u vožnji.
Prdjela sam da se spasim. Ludo.
Hvala vam.
Prijevod titlova: Andrea Šimunić