СПЕЦІАЛЬНИЙ ВИПУСК КОМЕДІЇ NETFLIX
Вітайте на сцені вихідця з Нового Орлеану Марка Норманда!
Привіт.
Комедія, га?
Так. Ми насправді це робимо.
Дякую, що прийшли. Радий вас бачити.
Дивні зараз часи. Дякую, мамо.
Так. Усім зробили щеплення.
То що, зробили щеплення?
Так. Справді.
Я вакцинувався онлайн. Побачимо, що буде. Так.
Бачив, як защепилися чуваки на Вест-Сайд-Хайвей.
Подумав: «Молодці».
Так.
Мабуть, друга доза була, бо вони хиталися.
Гаразд.
Я під час карантину погладшав.
Усіх це спіткало. Мав припинити замовляти їжу додому, бо дитиною був гладким.
У дитинстві був просто величезним, з цицьками.
Дивина, що чоловіки, набираючи вагу, набувають жіночих частин тіла.
Жінкам хвилюватися не слід. Жінка набере вагу — стане товстушкою.
Чоловік набере вагу — теж стане товстушкою.
Чоловічі частини тіла не відростають. Типу: «Бачив Теммі біля річки».
«Такі яйця відростила».
Товстуном бути теж непогано.
Ідеш до друзів ночувати, а вони: «Цікаво, які груди на дотик».
Кажеш: «Вам пощастило».
Ніхто не любить, коли чоловік має цицьки. Я розпитував.
Усім огидні волосаті цицьки,
але їх можна виставляти на люди.
Пухтій у Клівленді зніме сорочку — добре.
А зробила б так жінка — непристойне оголення.
Нам їхні цицьки до вподоби. Чому облажалися?
Маємо дивні закони про цицьки.
Видно жіночі цицьки — нелегально. Чоловічі — легально.
Цицьки жінки, яка годує груддю — легально.
А коли видно, як дитина смокче цицьку чоловіка — украй нелегально.
Дивні правила.
Я це так розумію: жіночі цицьки, як марихуана.
Круті, нешкідливі, але досі поза законом.
Чоловічі цицьки, як цигарки. Огидні, бридкі.
Навіщо вони потрібні на пляжі?
Ми легалізували не ті цицьки.
Мене от що шокує. Моя дівчина має величезні буфери.
Жінки, заходячи до крамниці, говорять:
«Маю розмір В. У мене С. Я — D».
Хлопці не такі сильні.
Якби хлопцеві треба було казати, що має розмір А, він би себе вбив.
Не витримав би й 20 хвилин. Згодні?
Стрибнув із даху будинку. У передсмертній записці: «Щоразу "А мінус"».
Але про це потрібно говорити. Знаєте?
Я жартую про товстунів у 2021 році. На мене вже кричать.
Хтось сказав:
«Коли зараз говориш "товстун", це наче расизм».
Я кажу: «Можливо».
«Але це єдина образа, яка міняється».
Вагу набираєш і втрачаєш. Ніхто не каже: «На свята я стаю таким темношкірим».
«Маю сісти на дієту, позбутися мексиканського».
Усі жартуємо про товстих. Та я не знаю нікого, хто б їх ненавидів.
«Була чудова вулиця, поки не переїхали ці пухтії».
«Зразу скажу».
Ні. Ми любимо гладких людей.
Будда, Санта, Опра іноді. Так.
Добре бути в Нью-Йорку.
Тут живуть вродливі жінки. У залі їх, звісно, немає, але…
Жартую. Я вам відлижу.
Так.
Жінки дуже сексуальні. З вами хочеться кохатися.
Ясно, що ви змушуєте нас попотіти.
Якби хтось штрикав мене причандалом, теж так було б.
Маєте потрудитися, хлопці.
Для мене піхва, як університет. Потрібно, аби вас допустили.
Як в університеті, допускають краще, коли маєте гроші.
«Як того чувака допустили? Він же бідний». «Він — спортсмен».
Так.
Дуже схоже на університет.
Деякі дуже престижні. «Отримав допуск туди? Нічого собі».
А хтось каже: «А я — туди». А ви їм: «Кого там лише не було».
«Допустили, бо твій тато там був».
Жінки значно вродливіші за чоловіків. Будьте прискіпливішими.
Важливо, як обираєте сексуального партнера. Купа питань, жорсткий добір.
«Скільки має років? Де вчився? Який зріст?»
А чоловіки вибирають партнерок навмання.
«Візьму тебе, тебе, тебе…»
«Ти не у формі, та знаю, що старатимешся».
Моя подруга, красуня, може вередувати.
Завжди гучно заявляє:
«Ніколи б не спала з республіканцем».
«Справді?»
А вона: «Була б голою в ліжку,
дізналася, що республіканець, передумала б».
Я кажу: «Якби це сталося зі мною, змінив би політичну партію».
Чому б ні? Розмов про це не буде.
Не сидітиме зверху, говорячи: «Зміни клімату немає».
Якщо кохатимуся з республіканкою, то лише в презервативі,
бо, як завагітніє, на аборт не піде.
Гаразд.
Жарти про аборти. Готуйтеся.
Не знаю, що ви думаєте про аборти.
Я до них ставлюся, як до відкидних сидінь на літаку.
Знаю, що багатьом не подобається, але як треба буде, скористаюся.
Згодні?
Питають: «До чого схиляєшся?» Кажу: «Назад».
Так.
Чоловіки хтиві. Ми хтиві, чуваки. Це ж фігово.
Фігово, які ми хтиві. Сумно.
Жінки кажуть: «Ми такі ж хтиві, як ви».
Не брешіть.
Не знаєте, що таке піти на сімейну вечерю, а там думати:
«Я б вдув».
Це ж хвороба.
Затуманює розум. Думати не можемо.
Ось чому всі наші великі винаходи були придумані після оргазму.
Це єдиний час, коли чоловік має ясний розум.
«Фритюрниця».
Якось із подругою про це сперечалися.
Каже: «Ми такі ж хтиві, як ви».
Я кажу: «Ти б зі мною переспала?» А вона: «Ні».
Відповідаю: «Я б із тобою переспав. Бачиш?»
«Це ж інше. Ти мене не приваблюєш».
Кажу: «Ти мене теж не приваблюєш».
І що з того?
Ви, може, і хтиві, але треба це приховувати.
Не можна показувати. До вас же чіплятимуться посеред білого дня.
Маєте це приховувати, але емоціям даєте волю.
Кохана каже, що, після випуску зі школи, щодня плаче.
Кажу: «Усе гаразд?»
А вона: «Так. Я так часто роблю. Заводжуся, ховаюся, і псую носовички».
Кажу: «Ми щодня однаковим займаємося».
Каже: «Як не випущу пару, то не можу функціонувати».
А я їй: «Я теж».
Каже: «Дивлюся фільм, і понеслося».
Кажу: «Я теж до фільмів ласий».
Кажу: «Дивишся 30 секунд фільму?»
А вона: «Що?» Я тоді…
Така наша натура. Жінки часто емоційні, а чоловіки — хтиві.
Жінки на роботі кажуть: «Хтозна, чому плачу».
Чоловіки на похороні: «Хтозна, чому маю стояк».
Через ту кляту відкриту труну.
Але дяка богу, жіночки.
Дяка богу.
Думаєте, що сексуальними бувають звичні речі.
Дяка богу. Для вас звабливими бувають звичні речі.
Маєте, бо з цим діла не буде.
Маєте копнути глибше.
Чувак перед вами роздягнувся, а ви:
«Згадай, він — крутий водій».
Коли я вперше був на побаченні зі своєю дівчиною, я все спланував.
Вечеря, напої, кіно, морозиво.
Вона каже: «Усе спланував. Як звабливо».
Планування. Звабливо? Планування?
Спланував? Удало пожартував. «Має почуття гумору. Заводить».
Заплатив готівкою? «Має гроші. Сексуальний».
Але все, що буває в спальні, не заводить.
Цілуємося, я беру презерватив. Каже: «Який самовпевнений».
Відповідаю: «Я все спланував».
Гадав, тобі таке подобається.
Незручно якось.
Подобаються жарти? Посміюся з неї трохи.
«Називаєш це клітором?»
Це ж смішно. Раптом, це її не заводить. Що за дідько?
Тепер вона йде додому.
Думаю: «Вона любить гроші. Ось. Заплачу за твій час».
Це вражає, жіночки.
Слухаю вас.
Як я зрозумів, ви любите мудрований секс.
Щоразу, коли жінка описує секс, усе складно.
«Були в Парижі».
«Кохалися на балконі, що виходив на океан».
Усі дівчата тоді…
Для чоловіків, чим простіше, тим краще.
Збираємося до крамниці,
трахнулися в передпокої, нікуди не пішли.
А чоловіки такі…
Скажіть, що хочете, жінки. Зробимо.
Хочемо, аби були щасливі.
Скажіть. «Хочу, аби сам здогадався».
Не буде такого. Просто скажіть нам. Так.
Завжди дивуюся, що діє на жінок.
Повів дівчину до зоокрамниці.
Очманіти. Жінки в зоокрамниці…
це ж для вас, як стрип-клуб.
Жінка в зоокрамниці, як хтивий чоловік у стрип-клубі.
Заходите й ледве стримуєтеся: «Боже. Я хочу їх усіх помацати».
Кажу: «Спокійно. Деякі з них занедбані. Можуть напасти».
Роздивлялася, як хтивий чоловік.
«Хороша, красива, ідеальна. Та — моя улюблена».
Менеджер каже: «Це Роксі. Усі люблять Роксі. Давайте Роксі сюди».
Привели, усамітнилися. Роксі в неї на колінах.
Каже: «Вона мене любить».
Я кажу: «Ні. Вона шукає, де краще».
Годі вам.
Так. Так ліпше.
Гаразд.
Так. Я маю взятися за розум.
Ви точно взялися за розум. В окулярах сидите. Так.
Я маю взятися за розум.
Злякався, що дівчина завагітніла.
Ви пам'ятаєте. Так. Ви знаєте.
Купили кілька тестів на вагітність.
Вона відвернулася, я на один посцяв.
Так. Позитивний результат.
Дивно. Поґуґлив, виявилося, що я можу мати рак яєчок.
Подумав: «Дідько. Це краще, ніж мати малюка».
Єдиний випадок, коли рак краще, ніж малюк,
бо всі радіють, коли його позбуваєшся.
Моя дівчина — справжня спокусниця в ліжку.
Любить користуватися вібратором, а я дивлюся.
Це збуджує, але почуваєшся непотрібним.
Наче я касир у крамниці, а вона пішла на касу самообслуговування.
Думаю: «Бачу, ти знаєш, що робиш. Як щось піде не так — я тут».
Через пів години ти такий: «Чорт. Роботи відбирають нашу роботу».
Вона любить пустувати на людях, заводить, але потрапляємо в халепу.
Ми були в гастрономі, вона випнула зад, а я її ляснув.
А шестирічний хлопчик питає: «Що вона накоїла?»
Кажу: «Що?» Він каже: «Була поганою?»
А я: «Так, була поганою дівчинкою».
Я зрозумів, хоч ми вживаємо однакові слова,
а маємо на увазі зовсім різні речі.
Він каже: «Вона неслухняна?» «Так».
Каже: «Має багато іграшок?» Кажу: «У спальні має цілу купу».
«Роби, як мої батьки, коли не слухаюся». «Як?» «Грайся її іграшками перед нею».
Кажу: «Чорт. Може, і пограюся».
Цей малий такий безсоромник.
Моя дівчина наполягає на одруженні.
Я старішаю, може, натисну на курок, учиню самогубство.
Так.
Не знаю. Одружені чоловіки —дивні й тихі.
Натягують жилетки. Знаєте?
Вони зациклені на речах.
Помітили? Авто, гітари, кросівки, сувеніри, моделі потягів.
Одинаки не мають моделей потягів.
Не буває, що питаєте: «Ходімо до клубу?»
А товариш вам: «Зараз потяг заїде до тунелю».
Ніколи не буде.
Це завжди одружений чолов'яга в підвалі: «Я тут заправляю».
Друга покинула жінка.
Після восьми років шлюбу, бо він нічого про неї не знав.
Нічогісінько, тож вона пішла.
Розумниця. Він може годинник 20 хвилин описувати.
«Годинник "Ролекс" 1941-го року. Рідкісний».
«Знав би стільки про дружину, не пішла б».
Дивуюся, як жінки кажуть:
«Я — людина. Не стався до мене, як до речі». Думаю: «Ні, навпаки».
Чоловіки зациклені на речах. Хоч цінуватимуть вас.
Їм невтямки про жінок.
Якщо ви — річ, усе знатимуть. «Єврейка з Коннектикуту 1988-го року».
«Тримайте в підвалі. Контролюйте температуру».
Ви хоч порно не дивитеся.
Вам порно до вподоби. Гляньте, які накачані руки.
Порнографії забагато.
Порно дуже легко знайти.
Був хлопцем, його було важко знайти.
Треба було вкрасти «Плейбоя», піти до лісу з виховником.
Тепер маєте порно в кишені.
Порно для мене тепер, як кава.
Доза щодня, уже не вставляє, ніякої ванілі.
Так.
Іноді думаю, чому чоловіки одержимі порно. Гадаю, додумався. Бо з порно все краще.
Які там категорії. Усе, що я не зношу.
Офіс, школа, лікарня, спортзал.
Я все ще ненавиджу, та в порно мені до вподоби.
Без порно я ненавидів свою зведену сім'ю.
Під час пандемії дивився забагато порно і єдиноборств.
Аж у голові змішалися.
Помінялися в голові місцями.
Дивлюся єдиноборства: «Дивно, що збуджує».
Дивлюся порно: «Дивно, скільки насилля».
Словами помінялися.
Слова в сексі звучать грубо, а в єдиноборствах — звабливо.
Чули, які вони в єдиноборствах?
Утримання зверху, задушливий прийом ззаду, добивання руками.
А в сексі переважають люті слова.
Трахати, товкти, вдувати, натягувати.
«Що з Джил?» «Її насадили на кулак». Господи Ісусе!
Усі лають єдиноборства. «Це ж варварство!»
Гадаю, що вони кращі, ніж порно. Там хоч арбітр є.
Бачили таке порно, коли думаєш:
«Господи, чотири на одну».
«Хтось припинить це свинство?»
«Нещасна жінка в біді».
А жінки-єдиноборці в UFC?
Справжні паливоди.
Зустрічався з пуерториканкою з Бронксу.
Справжня забіяка. Каже: «Треба було йти в єдиноборства».
Кажу: «Нізащо». Вона каже: «Думаєш, я слабачка?»
Кажу: «Ні. Вони твій вік і вагу показують».
Дві речі, про які жінку не питають, усі побачать.
Уявіть, аби чоловіків питали.
«Борцем будеш?» «Так».
«Розмір рахунку в банку і прутня?» «Пішли ви».
Мав досить дівчат,
аби бути жінці гарним секундантом.
Якщо програватиме, заволаю: «Заспокойся».
А вона…
«Надто гостро реагуєш».
«Ти — як твоя мати».
Опонентці кінець.
Чудова аудиторія.
Багато хто зараз надто чутливий.
Деякі коміки ненавидять політкоректність.
Найбільше за всіх — Білл Косбі.
Зґвалтує ваші вуха. І вас заодно.
Ви, принаймні, з дому виходите. Живете своїм життям.
Чимало людей загнивають онлайн.
Лаються з людьми. Ниють, нудять.
Мене часто ганьблять у твіттері. «Цей комік сказав "перднула піхвою"».
Думаю: «І це твій день? Іди на вулицю, зроби щось, убийся».
«Що ти робиш?»
«Життя коротке. І ти так його марнуєш?»
«Пощастило народитися, а ти сидиш по 9 годин на фейсбуці?»
«Можна було музики навчитися. Обійми своїх дітей».
Ось чому я люблю тварин. Вони не твітять.
Мають жахливе життя, а не скаржаться.
Що написала б у твіттері антилопа з Африки?
Наші проблеми просто фігня.
Напише: «Тиждень не їла, знайшла воду,
крокодил з'їв мою дитину. Довбане життя».
Найкраща риса у тварин — ніякого нарікання.
Тому подобається «Планета земля». Вони не бояться проблем.
Там зебра втікає від 4 левів,
вони її хапають за стегно, за шию,
зебра хвицає лева по морді, утікає.
І на цьому все.
Кінець.
Немає сцени, де зебра каже: «Що ж…
то був злочин на ґрунті ненависті. Боже».
«Тут жити тяжко. Це було щось неймовірне».
«Хотіли мене вбити. Очманіти. Тут важко бути зеброю».
«Зразу скажу. Це тому, що я змішаної раси».
Тварини просто чудові. Не скаржаться, не видадуть.
Я кішці говорю слово на літеру «н». Їй однаково.
Спробуйте. Це весело.
Славні часи.
Я все розумію. Ми маємо проблеми. Ми не ідеальні.
Але дехто хоче привернути увагу, а не допомогти.
Помітив, що юнці на твіттері хочуть заборонити показ «Друзів».
Пишуть: «"Друзі" образливі». Подумав: «"Друзі"? Справді?»
Ви Біблію читали?
Зґвалтування, гомофобія, мізогінія, убивства, інцест, педофіли.
Кажуть: «Біблія не справжня». Добре. Чендлер теж.
Я цей шал читав, ходив до католицької школи.
Невже її вживають у суді?
«Саме цю книгу? Цей жахливий твір?» Чувака судять за вбивство брата.
«Клянетеся казати правду?» А він: «На цій книзі? Звісно».
«Жартуєте? Я звідти взяв ідею».
Божевілля якесь.
Маю казати правду, а рука на фантастиці.
Дайте хоч «Щоденник Анни Франк».
Скажу: «Гаразд, винен».
Це хоч правда.
Не Голокост, а книга.
Голокост.
Ото була халепа.
Так.
Якось ходив до музею Голокосту.
Нема нічого гіршого, ніж фото Голокосту.
Хто їх фотографував?
«Гаразд. Збирайтеся докупи. Уперед. Ближче».
«Так. Саме так».«Ні. Ми надто худі».
«Не хвилюйтеся. Камера додає п'ять кіло».
«Скажіть "сир"». «Маєте сир?»
«Ні. Так кажуть, телепню».
Гаразд. Жартую. Комік на комедійному шоу.
Добре. Він наваляв у штани.
Добре. Завершимо. Я ж жартую.
Комедія.
Гаразд. Люблю євреїв. Просто обожнюю.
Хочу, щоб усі це знали. Ми ж у шоу-бізнесі.
Гаразд. Так.
Жарти.
Лише жарти. Люблю євреїв.
Єврейське мистецтво.
Я живу в Нью-Йорку. Обрізаний. Як і ви.
Є в залі євреї?
Агов. Гаразд!
Хапайте його.
Добре.
Звісно, Голокост — це жахливо.
А я лише комік, який жартує.
Жахливі речі багато чому навчають.
Жахливі події багато чому вчать.
Учимося не повторювати історії.
У лісі друг з'їсть ягоду й помре.
Жах, але хоч узнаємо, що тих ягід їсти не слід.
Жахливі події вчать.
Жінки ненавидять, як їм свистять на вулиці.
Виходите з дому, а вам: «Соковиту маєш дупу в цих джинсах».
Кажете: «Пішов ти. Я ж не м'ясо». Одягну їх і завтра.
Той чувак — свиня, але маєте інформацію.
Маєте на щось злитися. Це додає вам індивідуальності.
Один друг дізнався, що він на 1/16 корінний американець.
Дізнався два дні тому. А вже піниться.
Каже: «Неймовірно, є авто "Джип Черокі"?»
Кажу: «Це тебе бісить?» «Це образливо».
«Що? Авто?» «Так. Нехай міняють назву».
«Не чув, аби Кейтлін Дженнер бісило авто "Транс Ем"».
Так.
Про трансосіб зараз важко говорити. Знаєте?
У всіх підгоряє.
Зрозуміло.
Дивно, що дехто ненавидить трансосіб. «Трансособи».
Не знаю. Яка мені різниця? Робіть, що хочете. Дивно ненавидіти цілу групу.
Так. Хоча недавно, на одному із шоу, трансжінка на мене накричала.
Горлала на мене в холі. Така злюща.
Каже: «Ненавиджу твої жарти, не смішний, мені не подобаєшся».
А я їй: «Що ж…
маєш вигляд чоловіка».
Каже: «Ти трансфоб?»
Відповідаю: «Трансфоб? Ні. Я просто намагався тобі дошкулити».
«Ти наговорила мені гидоти,
я подумав, що це найгірше, що можу тобі сказати я».
«Я трансфоб? Ти ненавидиш усіх коміків?»
Каже: «Ні. Тільки тебе». Кажу: «Я — так само».
А вона: «Ти не смішний». Кажу: «А мені в голові смішно».
«Хто ти така, щоб указувати мені, хто я?»
Було дуже незручно, але ми чпокнулися.
Отож…
усе добре закінчилося.
Ні. Мене трансособи вражають.
Потрібна сміливість, аби виправляти людей.
Я її не маю. Вони кажуть: «Не "він", а "вона"».
Переплутають ім'я — нічого.
Я — Марк. Скажете: «Агов, Майку». Подумаю: «Годиться».
Ніяка з мене трансособа.
Стать не вгадаєте — нічого. У батьків візьму слухавку: «Місис Норманд?»
«Це вона». Я б не виправляв. Не хочу каламутити воду.
Знаю, дражливі теми.
Расові питання завжди дражливі. Знаєте?
Я не ненавиджу певну групу людей. Усі однакового кольору всередині. Крім курців.
Не чіплятимуся до курців. Ви й так під загрозою вимирання.
Намагаюся бути свідомим. Ріс серед темношкірих сусідів.
Іноді аж надто свідомим. Розмовляю з аквізитором.
Питає: «Колір авто?» Кажу: «І ваша компанія зветься "Прогресивна"?»
Знаєте, часи зараз напружені.
Багато що називають расистським, часто так і є.
Багато людей неосвічені.
Сидів із семирічним племінником. Ви няньчили таких?
Наче сидите з обдовбаним націоналістом.
Вони кажуть усе, що їм забреде в голову.
Питає: «Чому в того китайця дивні очі?»
Кажу: «Заткни пельку. Таке не можна казати. Господи Ісусе».
Він не ненавидить китайців, не расист. Йому невтямки.
Каже жінкам жахливі речі. «Вона товста, вона стара. Має вуса».
Я кажу: «Він має синдром Дауна. Не зважайте на нього».
Йому невтямки.
Пішли на протест. Кажу: «Життя темношкірих мають значення».
«Я не темношкірий. Усі життя значущі?» Кажу: «Заткни пельку. Нас зараз приб'ють».
Такий чудовий малий, але він у теорії — нацист.
Розумію. В аудиторії зараз багато білих.
Для білих зараз ситуація дещо змінилася.
Ми нервуємося. Боїмося сказати щось не те.
Потрапимо в халепу, хтось на нас накричить.
Такий наш страх.
Інші бояться, що застрелять, депортують. А ми, що накричать.
У дитинстві на нас кричали за те, що подобалось.
«Що? Ти що, гей?» «Я не гей».
А тепер навпаки.
«Любиш трансжінок?» «Ні».
«Ти трансфоб?» «Я її зараз трахну».
«Що завгодно. Зроблю. Вибачте».
Раніше білі були невимушені, безтурботні.
Тепер кожен прагне здаватися прогресивним,
нова риса характеру.
Раніше на вухо шепотіли чорт і янгол.
Тепер на плечах расист і кадровик.
Як казати: «Чорний, темношкірий, я люблю Ліззо».
«Сфотографуйся зі мною. Обама».
Аж соромно. Усі думають, що ми зверхні й зарозумілі.
Жартуєте? Кожен білий на сайтах перевірки ДНК сидить:
«Ну ж бо, корінний американець».
«Латиноамериканець, лесбійка тощо…»
Помітили, що всі білі чоловіки зараз приписують собі образ жертви?
Просто білим бути не можна.
«Так, я білий, але я в аутичному спектрі».
«Маю тривожність, депресію, мене розтлив тато, я напів'єврей».
«Я хороший».
Усі маємо жахливі думки.
Незалежно від кольору, раси, релігії.
Ми всі непотріб. Знаєте?
Нам здається, що називаючи когось непотребом, ми кращі. Ні.
Усі маємо жахливі думки. Ми всі просто лайно.
Але найбільше лайно — корпорації.
Вдають, ніби їм до нас не байдуже.
Раніше хотіли лише грошей, тепер: «Ми хороші».
Nike проти расизму. «А ти, дитино з Азії, ший далі». Що ж ви. Так.
Їм байдуже до людей. Райдугу на балістичну ракету клеять. «Інклюзивні».
Так. Усе гаразд.
Так.
«Амазон» пише у твіттері: «Расизм — це вірус».
Не треба так. Расисти зірвуться з гачка.
Згодні? «Вибач, що я сказав таку фігню. Я хворий».
«Підхопив вірус расизму».
«І, знаєш…»
«Мої білі кров'яні тільця зовсім відсталі».
Так. Багато білих відчувають провину.
Друг такий винний, що не слухає хіп-хоп.
Питаю: «Чому?»
«Увіковічує стереотипи про темношкірих».
«Про що ти говориш?»
«Дослухайся до слів: "Головне — гроші,
я тут заправляю, глянь на мої діаманти"».
Кажу: «Здається, це більше стереотипи про євреїв».
Хіп-хоп, на диво, єврейський, га?
Здається, репер думає:
«Напишу-но пісню. Які є стереотипи про євреїв?»
«Вони контролюють погоду. "У нас гроші падають дощем"».
Знаю. Непросто.
Темношкірий кричав: «Білим невтямки про расизм».
«Читав підручники з історії? Ми в расизмі найкращі».
Це добре задокументували.
Монетизували. Багато фільмів.
Уживаю чорний гумор, бо ми всі тут дорослі.
Це найкращий час в історії, аби бути дорослим.
Робимо, що схочемо.
Помітили, що дорослим зараз добре, а дітям погано?
Усе разюче змінилося.
Був дитиною, то дорослі були злі, розбиті.
«Геть із мого газону». Тепер моїм друзям 42 роки.
Вони грають у відеоігри, читають комікси, дивляться боротьбу.
А всі сучасні підлітки
помішалися на політиці, п'ють ліки.
Ми виграли.
Усе шкереберть.
Мені 37 років.
У моєму віці, мій тато
мав двох дітей, був юристом, мав дім.
Я підписався на Hulu.
Питаю друга: «Тобі 44. Заведеш родину?»
Каже: «Що? Я живу з мамою. Я вже маю родину».
«Перекусимо й подивимося "Месників"».
Кажу: «Давай».
Зараз це доросле життя.
Діти зараз такі гарні, вдумливі, співчутливі, розумні,
але вони не веселяться.
Мені в 15 давали конопляні брауні: «Ого, скільки конопель».
Зараз підлітки кажуть: «Ого, скільки тут цукру».
«Наркотики люблю, але я на кето-дієті».
Хвилююся про дітей. Щоразу в новинах
показують невтішну статистику.
Читав, що розміри їхніх пенісів зменшуються.
Думаєш: «Хто проводить такі дослідження?»
Науковець каже: «А що рак? Ось дитячі пеніси — саме те».
«Не хвилюйтеся. Усе під контролем».
Хвилююся за дітей.
Раніше, ми дорослих боялися. Пам'ятаєте?
Матюкнешся: «Слідкуй, що кажеш, юначе».
«Вибачте».
Зараз я боюся підлітків. Виступав у коледжі. Юнак кричить:
«Це непристойно».
Хлопче, тобі 18 років. Спробуй наркотики, позажимайся.
Що тут, взагалі, коїться?
Що відбувається? «Непристойно». Що?
Поживи хоч, чуваче. Діти зараз сумні, у депресивному, суїцидальному стані.
Бачили підлітка, котрий іде зі школи?
Мов сивий, похмурий детектив.
Обтяжений клопотами, виснажений, вейпить.
«Ото день. Скидали президента, рятували планету, треба
змінити стать, редагувати OnlyFans, а криптовалюта знецінилась».
Хлопче, тобі 14 років. Пофапай. З'їж цукерку.
Діти протестують проти законів про зброю.
А дорослі їм: «Щасти. Ми на фестиваль Comic-con».
Мені за 30 років.
Найкращий вік, дивлюся, як молоді й старі сваряться.
«Бумерам невтямки».
«Зумери розпещені». Знаєте?
Дивлюся, як сваряться дід і племінник.
Один одного ненавидять, а такі схожі.
Дуже цікаво.
Знаєте, дід каже: «Ви розпещені. У мене стріляли у В'єтнамі».
А племінник йому: «А в мене — у школі».
Дід каже: «Ви всі сцикуни. Горіхів не їсте, боїтеся».
А той: «Пішов ти. Не боюся вилизати горіх дівчині».
Гаразд. Дякую. Мене звуть Кевін Харт. Ви чудові.
Гарного вечора.
Комедія. Дякую.
Переклад субтитрів: Никоненко Ю.