‫- ספיישל קומדיה של NETFLIX -‬
‫כולם, קבלו את נעמי אקפריגין!‬
‫כן.‬
‫זה מרגיש נכון.‬
‫זה מרגיש נכון לכולנו.‬
‫די כבר!‬
‫די כבר. כולכם מאוד תומכים,‬ ‫אבל כן, הבאתי את התיק שלי לבמה.‬
‫כן, כי אמרתי, "אני לא מכירה אתכם". בסדר?‬
‫אני לא מכירה אתכם. אני מהארלם‬ ‫ועליי לשמור על החפצים שלי, בסדר?‬
‫אני משגיחה עליו ויכולה להירגע ולהתרכז.‬
‫אני כל כך שמחה להיות בניו יורק, מותק.‬
‫מהממת, נפלאה.‬
‫הייתי זקוקה לזה.‬
‫אני גרה בלוס אנג'לס עכשיו‬ ‫ואני לא ממליצה על זה.‬
‫באמת שלא.‬
‫אני יודעת שלהיות ניו יורקרית‬ ‫שלא אוהבת את ל"א זו קלישאה, אבל…‬
‫זו האמת שלי. בסדר?‬
‫ואני שטינקרית, זה בטוח.‬
‫אלו הדברים הקטנים.‬ ‫אני לא אוהבת לטייל בחוץ ו…‬
‫אני יודעת איך המדע עובד, בסדר?‬
‫אני יודע שיש שמש אחת לכדור הארץ הזה.‬
‫אבל…‬
‫השמש בלוס אנג'לס שונה. היא שונה.‬
‫באמת, מותק. היא חזקה יותר…‬
‫היא תוקפנית.‬
‫היא שיפוטית.‬
‫זה העניין, זו עובדה. באמת.‬
‫יש לי וילונות אטומים בחדר השינה,‬
‫כי אני אישה מבוגרת עם דברים‬ ‫שצריך להסתיר, כמובן.‬
‫כמובן. ובכל זאת, מדי בוקר,‬
‫אני עדיין מתעוררת בגלל קרן שמש אחת.‬
‫בסדר? קרן אחת בין הווילון לאדן החלון,‬
‫מדי בוקר פוגעת בעין שלי ואומרת,‬
‫"למה את לא מטיילת?"‬
‫זהו.‬
‫זה מה שרוצים שתעשי.‬
‫רוצים שתטיילי, ועליי לא יעבדו.‬
‫טיול זה הליכה דרמטית.‬
‫עליי לא יעבדו.‬
‫אני יודעת שגם תושבי ל"א לא אוהבים את ל"א,‬ ‫זה ברור לי, כי…‬
‫זה נכון, כי כשעברתי לשם הייתי חדשה וצעירה.‬
‫אמרתי, "אני כאן! מה כדאי לי לעשות?"‬
‫ואמרו לי, "ואו, את חדשה בלוס אנג'לס?‬ ‫את יודעת לאן כדאי ללכת?‬
‫לכי לסן דייגו".‬
‫כן.‬
‫"מה לגבי סן פרנסיסקו, סנטה ברברה,‬
‫אוהיי, ביג בר, ביג סר, פאלם ספרינגס?"‬
‫מה עם כאן? בסדר?‬
‫כשאת מגיעה לניו יורק איש לא שואל,‬ ‫"היית בהובוקן?" לא.‬
‫לא.‬
‫הכול נמצא כאן. בסדר?‬
‫אפילו בסטאטן איילנד יש חוויה ימית. נכון?‬
‫אבל בל"א זה כזה,‬ ‫"ברוכה הבאה לל"א, תארזי תיק".‬
‫לא.‬
‫אם אינך אוהבת אותה, אז לא.‬
‫אבל יצאתי לחופשה כמו שכולם אמרו לי,‬ ‫נסעתי לפאלם ספרינגס.‬
‫בסדר? זו עיירה במדבר במרחק שעתיים מל"א.‬
‫לא חשבתי שיהיה לי כיף, כי זה במדבר‬ ‫ואני לא אוהבת להזיע בציבור, אבל…‬
‫אהבתי את זה, מסתבר.‬
‫ואני אוהבת את פאלם ספרינגס כי כשאני…‬
‫איך אסביר את זה?‬
‫כשאני רוצה להשקיע בעצמי, בסדר?‬
‫כשאני רוצה להתרחק מהכול,‬
‫אני מדמיינת שאני הדמות הראשית‬ ‫בסרט של ננסי מאיירס. בסדר?‬
‫ככה אני מנסה להרגיש טוב.‬
‫אם מעולם לא צפיתם בסרט‬ ‫של ננסי מאיירס, כמו…‬
‫"באהבה אין חוקים", "זה מסובך", "החופשה"…‬
‫בכל פעם שדיאן קיטון משולהבת. בסדר?‬
‫אם לא צפיתם בסרט של ננסי מארייס,‬ ‫אסביר לכם בפשטות. בסדר?‬
‫קודם כל, דמיינו שאני אישה לבנה. בסדר?‬
‫אני בשנות ה-50 או ה-60 לחיי.‬
‫אני חיה בתוך גל חום. בסדר?‬
‫אני ברגע בזמן.‬
‫שמי מרגו עם ט' שותקת.‬
‫ואני לובשת אפור כהה, קרם ובז'.‬
‫כן.‬
‫קליפת ביצה, חום בהיר.‬
‫וכל הבגדים שלי רפויים, אבל גם צמודים. כן?‬
‫זה הקטע שלי.‬
‫ובשלב מסוים בסרט,‬
‫אשב עם החברה הטובה ביותר שלי‬ ‫ואשתה יין לבן מקליפורניה.‬
‫ואגיד, "אשתו החדשה, בת כמה אמרת שהיא?"‬
‫זה תקציר של כל סרט של ננסי מאיירס. כן.‬
‫תודה. כן, זה נכון.‬
‫זה נכון מאוד.‬
‫אשתו החדשה תמיד צעירה מדי, בסדר?‬
‫וכזו הייתה פאלם ספרינגס,‬ ‫התבוססות לבנבנה במנעמים.‬
‫זה כיורי מטבח שלה ושלו,‬
‫הבנתם? ברמה כזו.‬
‫מצחיק לטייל בתור שחורה‬ ‫במקום כמו פאלם ספרינגס‬
‫כי איש לא יודע איך הגעת לשם,‬ ‫וכולם מתחילים להתלחשש.‬
‫את נכנסת למסעדה וכולם אומרים,‬ ‫"זו מישל?" כאילו…‬
‫"לא.‬
‫ממש לא.‬
‫אבל אקח מתאבן בחינם". נכון?‬
‫כן.‬
‫השתכנו במלון שבו מותר לאנשים‬ ‫להביא כלבים ו…‬
‫בדרך כלל הייתי מתנגדת, אבל קרה לי משהו.‬
‫עברתי לל"א, חשתי את האוויר החם‬ ‫על פניי ואמרתי,‬
‫"אני רוצה כלב ופודקאסט." באופן מיידי.‬
‫באופן מיידי.‬
‫הייתה שם לברדורית שחורה וקשישה‬ ‫שישבה ליד הבריכה.‬
‫ואני אוהבת כלבים קשישים.‬ ‫אני חולה עליהם, בסדר?‬
‫באמת, אני לא רוצה כלב ששומע פעמון דלת‬ ‫ומתחיל לרוץ במעגלים ולנבוח.‬
‫אני רוצה כלב ששומע פעמון דלת ואומר,‬
‫"את תפתחי?"‬
‫אתם מבינים? הוא אפילו לא מתרומם.‬
‫לא קם מהמיטה.‬
‫כזו הייתה הלברדורית השחורה, פשוט רגועה.‬
‫וחם נורא בפאלם ספרינגס,‬
‫אז אני והלברדורית השחורה,‬ ‫אנו שתי שחומות שמנסות להישאר בצל.‬
‫היינו חברות טובות. בנינו חיים משותפים.‬
‫ולאחר עשר דקות שבהן אני מלטפת את הכלבה…‬
‫שתי נשים לבנות מבוגרות מתקרבות.‬
‫היישר מסרט של ננסי. בסדר?‬
‫הן באות כי אחת מהן היא הבעלים של הכלבה‬ ‫והן שואלות, "מי את?"‬
‫והן מציגות את עצמן.‬
‫השמות שלהן…‬
‫היו סוזן…‬
‫וג'אן.‬
‫פאלם ספרינגס, את הורסת.‬
‫אני מתה עליה.‬
‫אנו מתחילות לשוחח‬ ‫ואני מקווה שסוזן וג'אן הן זוג, אבל…‬
‫הן רק חברות. אני כזה, "משעמם, אבל…‬
‫טוב, המשיכו לדבר".‬
‫אנו מפטפטות, וסוזן וג'אן חברות הכי טובות.‬
‫הן בחופשה, טיול במכונית.‬
‫וג'אן…‬
‫עשתה עליי רושם.‬
‫יש לה מקום בליבי, חבר'ה. כי…‬
‫ג'אן גרה…‬
‫במאווי, הוואי.‬
‫והייתה בחופשה בפאלם ספרינגס.‬
‫ו… כן, מותק. בשלב כלשהו פטפטנו,‬
‫וג'אן אמרה לי בשיא הרצינות…‬
‫"ובכן, אני יודעת שאנשים‬ ‫נוסעים למאווי לחופשה,‬
‫אבל לפעמים אני צריכה חופשה ממאווי."‬
‫מה?‬
‫זה החרא הכי "ג'אני" ששמעתי בחיי.‬
‫אמרתי, "ג'אן, את כלבה רעה.‬
‫בסדר, ג'אן. קלטתי אותך, מדברת איתי‬ ‫כאילו שאני לא שחורה בארה"ב. המשיכי.‬
‫המשיכי, ג'אן".‬
‫לאחר מכן היא אמרה, "בשעה שאני ביבשת…"‬
‫טוב, תרגיעי, ג'אן.‬
‫עכשיו זה מוגזם. את בוודאי מאינדיאנה, בסדר?‬
‫היא אמרה, "בשעה שאני ביבשת‬ ‫חשבתי לבקר את אחי, אבל אני לא יודעת".‬
‫ג'אן שמה זין על אחיה, חבר'ה!‬
‫זו החופשה של ג'אן.‬
‫אלוהים, אנסה להיות ג'אן בחיים האלו.‬
‫כרגע אני סוזן, אני רק שותפה למסע. מבינים?‬
‫אבל ג'אן עושה את ההזמנות, מותק. בסדר?‬
‫היא מכינה אותך להצלחה.‬
‫כך אני מרגישה.‬ ‫ניסיתי לחשוב איך לתעל את ג'אן,‬
‫איך להיות הג'אן שאני רוצה לראות בעולם?‬
‫איך לתעל… אז לפעמים אני נתקלת‬ ‫בצרה קלה, אני דוקרת את הבוהן,‬
‫ואומרת, "אני צריכה חופשה ממאווי".‬
‫אבל זה לא בדיוק העניין.‬
‫ג'אן בשנות ה-60 לחייה,‬ ‫יש לה שני בנים בוגרים.‬
‫והיא חיה את חייה.‬
‫לג'אן הייתה שמחת חיים, מותק.‬
‫לג'אן יש מאהבים והיא מציירת בצבעי מים.‬
‫ג'אן…‬
‫ג'אן עושה את זה. היא עושה את זה.‬
‫היא אומנם מבוגרת ממני‬ ‫אבל צעירה ממני ברוחה, כי…‬
‫ג'אן עושה חיל,‬
‫ואני אוהבת לשבת במקלחת. אז…‬
‫זה קשה.‬
‫אני ממליצה על זה, אל תטעו,‬ ‫לשבת במקלחת זה מושלם.‬
‫לשבת במקלחת זה נהדר כשאת רוצה להיות נקייה…‬
‫אבל את רוצה לנוח.‬
‫אתם מבינים אותי?‬
‫אני מתה על זה.‬
‫אני פשוט יושבת,‬ ‫כי אני לא רוצה להתבשל כמו באמבט.‬
‫אני לא אוהבת את הבישול.‬
‫את פשוט יושבת, את רגועה,‬
‫והמים נופלים עלייך רק בערך.‬
‫את מרגישה בקליפ רית'ם אנד בלוז משנות ה-90.‬
‫וזה יפה.‬
‫זה רומנטי.‬
‫רק לעצמך.‬
‫אבל כן…‬
‫אני נשמה קשישה.‬
‫כך כינו אותי בילדותי, תמיד… תמיד.‬
‫באמת, מבוגרים קראו לי נשמה קשישה.‬
‫בעיקר בגלל שאני לא כאן‬ ‫כדי לשחק בתופסת, בסדר?‬
‫ישבתי בפינה וקראתי ספר.‬
‫כנראה "מועדון הבייביסיטריות",‬ ‫כי הייתה להן עבודה.‬
‫בסדר? זה נכון.‬
‫אמרתי, "יזמות, כן".‬
‫אבל תמיד רציתי להיות מבוגרת,‬
‫אהבתי להיות בחברת מבוגרים בילדותי.‬
‫הבטתי בהם וחשבתי…‬
‫"עיניהם כל כך רדופות.‬
‫מה הם ראו? הם קליפות חלולות".‬
‫אתם מבינים? הייתי אובססיבית.‬
‫ובתור בת יחידה לאם חד הורית,‬
‫לפעמים נקלעתי לחברת מבוגרים.‬
‫אימא אמרה, "אנו הולכות‬ ‫לבית של פאם, שבי". מבינים?‬
‫בנות שחורות מבינות אותי.‬
‫אז פשוט ישבתי שם,‬
‫וכשאת ילדה קטנה את מתגנבת פנימה,‬
‫המבוגרים שוכחים שאת שם.‬
‫זה מה שהכי אהבתי. הגעתי עם קופסת מיץ‬
‫ונכנסתי לתוך השיחה במטבח, אמרתי,‬
‫"גייל, סיימת עם הליכי הגירושין?"‬
‫הייתי זקוקה לזה, מותק.‬
‫לשתות מיץ תפוחים ולרכל, זו אני.‬
‫זו אני מגיל צעיר.‬
‫וגייל סיפרה לי, היא רצתה מישהי לא משוחדת.‬
‫לשם כך הייתי שם.‬
‫זה מה שהכי אהבתי.‬
‫אז כן, אני קשישה בלבי.‬
‫יש סיבה נוספת לכך שאני קשישה בלבי,‬
‫כי יש בי זעם רב, וזעם מבגר אותך. בסדר?‬
‫כעס מבגר אותך, מותק.‬
‫תסמונת המעי הרגיז נגרמת מזעם.‬ ‫המחלה הזו נגרמת מזעם.‬
‫יש לי את זה, כלומר…‬
‫זה מצחיק, כי יש דברים שמכעיסים אותי‬ ‫ואני לא יודעת מה לעשות לגביהם, אז…‬
‫הקטע החדש שלי זה לכעוס על דברים לא חשובים‬ ‫שלא קשורים אליי.‬
‫עוד מישהו אוהב לכעוס על הדברים הלא נכונים?‬
‫כי אני עושה את זה כל הזמן.‬
‫כל הזמן.‬
‫לא עוזר שאני חטטנית מאוד‬ ‫ואוהבת להתערב בעניינים של זרים.‬
‫זה ממש עוזר לי לכעוס על דברים‬ ‫שלא קשורים אליי.‬
‫אם אני במסעדה והזוג שלצידי רב,‬
‫לא אלך עד שאדע איך זה נגמר.‬
‫בהחלט כך. אני אגיד, "חכה עם החשבון שלי.‬
‫חמודה, את צריכה טרמפ?‬
‫בואי לגור איתי, כי הוא על הפנים".‬
‫זה מה שהייתי עושה.‬
‫הייתי עושה את זה.‬
‫הייתי עושה את זה…‬
‫בכל עת.‬
‫אז אני תמיד מוצאת דברים…‬
‫הינה דוגמה מצוינת למשהו שמעצבן אותי.‬
‫ראיתי גבר מבוגר עם זקן עבות…‬
‫שותה שוקו.‬
‫ונכנסתי לקריזה.‬
‫חשבתי לעצמי, "באיזה קטע אתה שותה שוקו?‬
‫זה לא גן ילדים.‬
‫החיים הם לא משחק.‬
‫האוקיינוס עולה באש. בסדר?‬
‫יש אש במים.‬
‫למה אתה שוקו כשהאוקיינוס עולה באש? טוב,‬
‫על זה אני כועסת.‬
‫זהו זה.‬
‫מותק, אתן לאפס הזה ללגום שוקו…‬
‫ואז אתקשר לנציגים שלי, את מבינה?"‬
‫חייבים להתמקד.‬
‫על מה אתם באמת כועסים?‬
‫תמיד. אתם יודעים,‬ ‫לא עוזר שהוא היה גבר לבן.‬
‫כשאני רואה גבר לבן עושה חיל,‬ ‫אני תמיד חושדת. אתם מבינים?‬
‫אני רואה אותו ושואלת, "מה אתה מתכנן?"‬
‫פעם הלכתי וראיתי בחור לבן, צעיר וחתיך,‬
‫הוא רץ וחיכה שהרמזור יתחלף.‬
‫הוא רץ במקום כדי לשמור על קצב הדופק.‬
‫הוא לא לבש חולצה, חשבתי "די להשוויץ".‬ ‫והוא…‬
‫היו לו אוזניות והוא צחקק לעצמו.‬
‫דמיינתי איך אני תולשת את האוזניות מאוזניו‬
‫ואומרת "מה לעזאזל מצחיק אותך?"‬
‫למה הייתי כל כך גסת רוח?‬ ‫לא עשיתי את זה, אבל רציתי.‬
‫הבנתי למה. אתם יודעים למה?‬
‫אני לא בוטחת באושר של הבחור הלבן‬
‫היא בגלל ש…‬
‫זה קורה לי כבר שנים.‬
‫והיה לי חשד…‬ ‫זה לא מהסיבות שאתם חושבים, בסדר?‬
‫אני לא סומכת על גברים לבנים,‬ ‫כי רוב הגברים הלבנים היו פעם ילדים לבנים.‬
‫בסדר? וכילדה משנות ה-80 וה-90,‬
‫כל סרט ותכנית טלוויזיה שראיתי…‬
‫הייתה על ילד לבן‬
‫שנקלע לצרות ומפיץ אנרגיה רעה.‬
‫בסדר? הילדים הלבנים‬ ‫אוהבים להתחבר לחייזרים…‬
‫בסדר?‬
‫הם מוצאים לעצמם איזה גרמלין, בסדר?‬
‫ויש להם מפגשים מהסוג השלישי.‬ ‫מהם השניים האחרים?‬
‫מהם שני המפגשים האחרים?‬
‫אנחנו לא יודעים.‬
‫ילדים לבנים, אני אומרת לכם,‬
‫ילדים לבנים קטנים‬ ‫אוהבים לפתוח שער לממד אחר.‬
‫מותק, האפסים האלו יפתחו שער‬ ‫ואת תצטרכי לאסוף את השברים. זו עובדה.‬
‫ראיתם את הסרט "השער"?‬
‫זה מ-1989 וזה השפיע עליי רבות.‬
‫זה על שני ילדים לבנים‬ ‫שנשארים לבד בבית בחופשת החג,‬
‫והם פותחים שער לגיהינום.‬
‫למה הם לא יכולים להזמין פיצה כמו כולם?‬
‫לכן אני לא בוטחת בזה.‬
‫זה הגיע למצב שדבר לא מפחיד אותי יותר…‬
‫אף דבר לא מטלטל את נשמתי…‬
‫כמו לראות ילד לבן אחד או יותר…‬
‫רוכבים על אופניים.‬
‫אני רואה אפס על אופניים‬ ‫והולכת בכיוון ההפוך.‬
‫כי זה אומר שיש שד כלשהו בסביבה.‬
‫ואני לא רוצה להיות על הכוונת שלו, זה בטוח.‬
‫אני מנסה לחיות.‬
‫אני באמת מנסה לחיות, מותק.‬
‫אני מחוסנת ורגועה.‬
‫אני כל כך מאושרת. נכון?‬
‫אני כל כך שמחה להיות מחוסנת,‬ ‫הייתי צמאה לחיסון.‬
‫זה התקדם לאט וכל אחד חיכה לתורו,‬
‫לא רציתי לחכות לתורי. בסדר?‬
‫רעננתי את האתר כאילו שאני מנסה להשיג‬ ‫כרטיסים ללהקת BTS.‬
‫אמרתי, "מתי יגיע תורי?"‬
‫והאתר של מחוז לוס אנג'לס אמר,‬ ‫"כלבה, זה לא קשור אלייך".‬
‫וסירבתי,‬
‫אז נאלצתי לחכות כמה חודשים‬ ‫עד שהגיע תורי להתחסן.‬
‫וכשחיכיתי לחיסון…‬
‫קראתי מאמר על כך שגן החיות בסן דייגו‬
‫חיסן את כל קופי האורנגאוטן כנגד קורונה.‬
‫חבר'ה.‬
‫חבר'ה! אני כאן, מחכה לחיסון…‬
‫וקופי אורנגאוטן קיבלו חיסון!‬
‫אז אורנגאוטן אחד השתעל ובגן החיות אמרו,‬
‫"לא במשמרת שלנו. לא האזרחים שלנו".‬
‫אמרתי, "טוב. עכשיו אגגל…‬
‫'אפשר להשיג כלוב'", הבנתם?‬
‫אם הם מקבלים חיסון ומטפלים בעניינים,‬
‫אעבור לגן החיות, זה בטוח.‬
‫אם למדתי משהו ב-2020,‬ ‫זה שאני מסוגלת לשגשג בסגר. אז…‬
‫למה לא, מותק?‬
‫תן לכלבה איזה כלוב.‬
‫זה נכון.‬
‫ואני אומרת לכם…‬
‫אהיה טובה יותר משאר החיות בגן החיות.‬
‫בסדר? כי כשאתם בגן החיות,‬ ‫החיות מסתתרות מאחורי סלעים כל הזמן.‬
‫כשחבורת תלמידים תבוא, אני אצא. בסדר?‬
‫אתן מופע סטדנאפ קצרצר לילדים. בסדר?‬
‫אם זה אומר שאקבל חיסון.‬
‫לא האמנתי שהמאמר הזה יצא כשחיכיתי לחיסון,‬ ‫לקחתי את זה אישית.‬
‫במיוחד כשקראתי שאחת‬ ‫מקופות האורנגאוטן בגן החיות…‬
‫נקראת קארן.‬
‫נו, באמת.‬
‫אמרתי, "גן החיות של סן דייגו,‬ ‫לכלכתם. בסדר?‬
‫"אתם יודעים בדיוק מה עשיתם".‬
‫קארן האורנגאוטן קיבלה חיסון.‬
‫בינתיים אני הולכת לבית המרקחת בסוף כל יום,‬ ‫כמו אוליבר טוויסט.‬
‫"בבקשה, אדוני, אפשר לקבל קצת חיסון?‬
‫אפשר לקבל קצת חיסון לפני שהוא יתקלקל?"‬
‫החיסון היה עדין, מותק.‬
‫יש לך שש שעות, תשתמש או תפספס.‬
‫זה כמו אבוקדו בשל.‬ ‫אם לא תאכל, נגמר לך המזל.‬
‫"אפשר לקבל חיסון?"‬
‫לא הצלחתי להשיג אותו.‬ ‫למה קארן האורנגאוטן צריכה חיסון?‬
‫בסדר?‬
‫אני כאן עם מחלות רקע, מותק.‬
‫אסתמה…‬
‫ואני שחורה. בסדר?‬
‫אני כאן. מה קארן עושה כל היום?‬
‫יושבת על העץ ומשפשפת את הדגדגן.‬ ‫למה את צריכה חיסון?‬
‫למה את צריכה חיסון, קארן?‬
‫כל כך כעסתי על קארן.‬
‫וגיגלתי אותה. נכון שכששונאים מישהו…‬
‫מתחילים לחקור אודותיהם כדי למצוא מידע נוסף‬
‫שתומך בשנאה שלכם, אתם מבינים?‬
‫זה מה שעשיתי עם קארן האורנגאוטן.‬
‫גיגלתי "קארן, אורנגאוטן, סן דייגו"‬
‫הרבה דברים אחרים עלו.‬
‫ואז הגעתי לקארן האורנגאוטן המדוברת.‬
‫האויבת המושבעת שלי.‬
‫וקראתי, מותק, שקארן האורנגאוטן…‬
‫הייתה אחת מקופי האדם הראשונים‬ ‫שעברו ניתוח לב פתוח…‬
‫בשנות ה-90.‬
‫אנו נותנים לכלבה הזו הזדמנויות רבות מדי.‬ ‫מה אנחנו עושים?‬
‫מה אנו עושים? קארן, היו לך חיים טובים.‬ ‫אם תחטפי קורונה, תחטפי קורונה. בסדר?‬
‫היו לך 25 שנים טובות, קארן.‬
‫למה אנחנו מנסים להיאחז בך?‬
‫קיבלה חיסון לפני שאני קיבלתי חיסון.‬
‫אני אוהבת בעלי חיים.‬
‫אל תבינו לא נכון, בסדר?‬
‫אני אימא לכלבה.‬
‫אז זה מקסים. תודה, כן.‬
‫כן.‬
‫היא מהממת.‬
‫היא בערך בת שמונה,‬
‫יש לי אותה כבר שנתיים.‬ ‫אז כן, אימצתי אותה מעמותה. אין בעד מה.‬
‫כן. חשוב לומר את זה,‬
‫לא יודעת מה אתכם, אבל אני עוקבת‬ ‫אחר בעלי חיים באינסטגרם.‬
‫אנשים מעלים תמונות של החיה וכותבים,‬
‫"האשטאג 'מי הציל את מי?'"‬
‫כאילו, אני הצלתי את התחת שלה.‬
‫ראיתי אותה ואמרתי,‬ ‫"בואי איתי אם תרצי לחיות."‬
‫זו הדינמיקה.‬
‫"תוציאי את האף מהתחת שלך, קדימה!"‬
‫היא ממש מתוקה.‬
‫היא מלטז טרייר, מלאכית קטנטנה.‬
‫היא מהממת.‬
‫זזה העניין, שבוע לאחר‬ ‫שאימצתי את הכלבה הבנתי,‬
‫שאני לא יכולה לגדל כלבה יפה מדי.‬
‫כי כשיש לך כלבה יפה,‬
‫אנשים רוצים לדבר איתך ברחוב. בסדר?‬
‫אני בעלת מזג רע והיא מהממת,‬ ‫והם רוצים להתחבר.‬
‫אנו הולכות ואנשים אומרים,‬
‫"היא ידידותית?"‬
‫ואני אומרת, "לא, אני לא".‬
‫ואני הולכת משם.‬
‫זה נכון.‬
‫במיוחד בבוקר.‬
‫אני לא טיפוס של בוקר‬ ‫וחשבתי שהכלבה תתקן את זה.‬
‫מבינים? חשבתי,‬
‫טוב, אם יש לי כלבה, זה אומר‬ ‫שמדי בוקר אתעורר מוקדם‬
‫ואצא להליכה מהירה. בסדר?‬
‫עשרים עד 30 דקות מדי בוקר,‬
‫וכמובן שזה יוביל לשינויים רבים.‬
‫כי לאחר מכן, אחזור הביתה‬ ‫ואוכל ארוחת בוקר בריאה.‬
‫משהו כמו חצי מלון עם כף גבינת קוטג'.‬
‫אתם מבינים? אעשה את זה. ולאחר מכן,‬
‫כן, סוף כל סוף אלמד לפתור סודוקו.‬
‫ואז אעשה את זה.‬
‫בשלב הזה, התסריטים יכתבו את עצמם.‬
‫לאחר מכן אני כבר מתפקדת ברמה גבוהה,‬
‫אטפל בבעיות עולמיות.‬ ‫אני במיטבי, אני מתפקדת כאן למעלה.‬
‫אני מרימה טלפון ואומרת,‬
‫"ישראל, חמודה, פלסטין ממתינה בקו השני.‬
‫ונוכל לתקן את זה.‬
‫יש לי תכנית.‬
‫אני ערה משמונה בבוקר".‬
‫היו לי חלומות גדולים.‬
‫אבל זה לא מה שקרה.‬
‫מדי בוקר אני מתעוררת, מתהפכת במיטה,‬ ‫מסתכלת על הכלבה ואומרת…‬
‫"תשתיני במיטה, אם בא לך.‬
‫עדיף לך, אשמח לעשר דקות נוספות.‬
‫למה לא?"‬
‫אני לא טיפוס של בוקר. אוהבי כלבים אמיתיים,‬
‫אנשים שיש להם כלב הרבה זמן, הם קמים, מותק.‬
‫הם קמים עם הזריחה ומתעמלים בבוקר.‬
‫הם בחוץ. הם מצפים לקשר עין. בסדר?‬
‫הם רוצים לתקשר איתך ברחוב.‬
‫כשאני מוציאה את הכלבה שלי בבוקר,‬ ‫אני בלי חזייה. בסדר?‬
‫אני בלי חזייה.‬
‫אם יש משהו שצריך לדעת עליי,‬
‫זה לא לדבר איתי כשמתנדנד לי. זהו.‬
‫זהו זה.‬
‫לא לדבר איתי כשמתנדנד לי.‬
‫אם אעשה קמפיין פוליטי, זה יהיה המצע שלי.‬
‫"שנת 2024, נעמי אקפריגין.‬ ‫לא לדבר איתי כשמתנדנד לי".‬
‫זה הכול. באמת.‬
‫אבל אני אוהבת את הכלבה שלי, היא מושלמת.‬ ‫זה מעולה, כי היא נותנת…‬
‫לי ול"ג'ו בו", זה החבר היהודי שלי,‬
‫נושא לשיחה אחרי כל השנים האלו.‬
‫אנחנו ביחד כמעט 12 שנים.‬
‫כן, נכון?‬
‫כמעט 12 שנים.‬
‫אם תחשיבו את 2020, אנחנו ביחד 38 שנים.‬
‫אז זה המון זמן, אנחנו…‬
‫אנחנו עדיין מאוהבים, זה קסום.‬
‫מישהו מכם בזוגיות בין־גזעית?‬
‫זב"ג, מישהו?‬
‫כן, זה העתיד שליברלים רוצים.‬
‫אנו מתים על זה.‬
‫אני לא יודעת מה אתכם,‬
‫אבל כשאני וג'ו בו יוצאים לרחוב,‬
‫אף אחד לא חושב שאנחנו ביחד.‬
‫בסדר? הם לא מצליחים להבין את הקשר בינינו.‬
‫ג'ו בו חושב שזה בגלל שהוא מעט נמוך ממני,‬
‫ואני אומרת, "אתה אופטימי".‬
‫אבל כן, שתדעו, אני ישנה במיטה גדולה. בסדר?‬
‫אתן צריכות בחור שיעבור את בדיקת האבטחה,‬ ‫תקשיבו לי.‬
‫תקשיבו לי. ארזו אותו במזוודה וצאו, בסדר?‬
‫אבל זה לא הכול. אנחנו יוצאים,‬
‫אנו ניגשים למארחת במסעדה‬
‫והמארחת תגיד, "אתם ביחד?‬
‫אתם ביחד?"‬
‫כאילו, "אנחנו מחזיקים ידיים‬ ‫ואין אף אחד מאחורינו!‬
‫כן, אנחנו ביחד".‬
‫היא כזה, "מה?"‬
‫אמרתי, "לא, אני המטפלת שלו‬ ‫שעוזרת לו להסתדר.‬
‫רצינו לצאת לארוחת ערב מוקדמת".‬
‫כל הזמן.‬
‫זה קורה גם כשאנחנו במכולת.‬ ‫"טריידר ג'וז", המקום החביב עליי.‬
‫בדרך כלל זו סביבה בטוחה.‬
‫אבל אנחנו ב"טריידר ג'וז"‬ ‫וניגשים אל הקופה, בסדר?‬
‫מה המצב? שני אוהבים, עגלה אחת.‬
‫אנו ניגשים לשם והקופאי מביט בג'ו בו.‬
‫הם תמיד מסתכלים על ג'ו בו קודם.‬
‫הם מסתכלים עליו ושואלים,‬ ‫"אדוני, אתה במצוקה?‬
‫תמצמץ פעמיים אם היא פוגעת בך".‬
‫הם מאוד דואגים לו, כאילו,‬
‫"אדוני, אתם ביחד? זו העגלה שלך?"‬
‫והיה לי מצב רוח באותו יום.‬
‫אז אמרתי, "כן, אנחנו ביחד.‬
‫"בפעם האחרונה שהתנשקנו, גיהקתי בטעות‬ ‫בתוך הפה שלו. כן. אנחנו ביחד!"‬
‫לא גיהקתי בפה שלו בכוונה.‬
‫זה פשוט קרה.‬
‫לאחר 11 שנים את מתנשקת,‬ ‫מרגישה גיהוק ולא מתרחקת. זהו.‬
‫זה מה שקורה, את פשוט מחליטה. נכון?‬
‫הפעם האחרונה והמכעיסה ביותר הייתה בל"א.‬
‫יש שכן מחוסר בית ברחוב שלנו‬ ‫כי ארה"ב היא גיהינום קפיטליסטי‬
‫שלא דואגת באזרחים חלשים ו…‬
‫והוא תמיד בשכונה שלנו, כבר שנים.‬ ‫הוא הבחור שלנו.‬
‫אנו אומרים, "היי, מה קורה? רוצה דולר?‬ ‫רוצה אוכל?" זה הבחור.‬
‫יום אחד ג'ו בו הלך לבדו,‬
‫והוא נתקל בו.‬
‫והבחור הזה אמר…‬
‫"מה קרה לשותפה שלך לדירה?‬
‫איפה השותפה שלך לדירה?‬ ‫אתם תמיד ביחד. איפה השותפה שלך לדירה?"‬
‫עכשיו, האיש הזה ראה אותנו מתחבקים בגשם‬
‫בפינת הרחוב,‬ ‫כאילו אנחנו בסוף רומן של ברונטה.‬
‫הוא יודע שאנחנו יחד. בסדר?‬
‫הוא יודע שאנחנו ביחד. הוא התחצף.‬
‫אז זה מה שג'ו בו אמר לו.‬
‫"אנחנו יחד. היא בת זוגי, אנחנו גרים ביחד".‬ ‫והבחור אמר…‬
‫"הייתה לי חברה שחורה פעם.‬
‫אבל זה לא החזיק מעמד,‬ ‫כי היא רצתה שאעשה דברים חדשים".‬
‫אמרתי, "אדוני, בגלל זה אין לך בית. בסדר?‬
‫היית צריך להקשיב לחברה השחורה שלך.‬
‫היית צריך להקשיב לחברה השחורה שלך,‬ ‫כי כן, נכריח אותך לעשות דברים חדשים.‬
‫דברים חדשים כמו טיפול. בסדר?‬
‫דברים חדשים כמו ללמוד לכבס סדינים. בסדר?‬
‫דברים חדשים כמו לגזור‬ ‫את ציפורני הבהונות, בסדר?‬
‫זה מה שחברות שחורות עושות".‬
‫אבהיר שאיני כועסת עליו כי הוא חסר בית,‬ ‫אלא בגלל שהוא אפס.‬
‫ג'רמי נהג בגסות רוח.‬
‫שמו ג'רמי. הייתי צריכה להגיד מההתחלה.‬ ‫ג'רמי, גס רוח.‬
‫אלוהים, הוא אמר, "אתם ביחד? השותפה שלך?"‬
‫לא אכפת לי.‬
‫זה מטורף, כי אנשים לא חושבים שאנחנו זוג,‬ ‫זה צד אחד.‬
‫והצד השני הפוך לגמרי,‬
‫והם מתים שנעשה ילדים.‬
‫הם רוצים שנעשה ילדים‬ ‫כי אני שחורה והוא לבן.‬
‫כולם כל כך מתרגשים.‬
‫הם אומרים, "מתי תעשו תינוקות?‬ ‫הם יהיו מהממים.‬
‫אתם חייבים לעשות תינוקות, הם יהיו מהממים.‬
‫אלוהים. מתי תעשו תינוקות? הם יהיו מהממים!"‬
‫כאילו, למה כולם חרמנים על התינוק הזה,‬
‫רק בגלל שהוא יהיה בצבע בז'? אני לא מבינה.‬
‫למה?‬
‫כולם נראים כמו תפוחי אדמה אפויים‬ ‫כשהם יוצאים.‬
‫חוץ מזה, אין לי דחף ללדת תינוק,‬
‫איני רוצה לעשות ילד.‬
‫אולי הייתי מאמצת נער, ילד שאוכל להעביד.‬
‫אבל אני לא מרגישה… אני לא יודעת,‬ ‫מעולם לא הייתה לי תחושה של…‬
‫"אנו חייבים לשמר את הדנ"א בשושלת".‬ ‫אתם מבינים?‬
‫חבר'ה, יש לי דכאון קליני,‬
‫אני חצי עיוורת והיה לי גשר בשיניים פעמיים.‬
‫אז אני חושבת שעדיף שהשושלת תיגמר כאן.‬
‫אינכם חושבים?‬
‫הכול רצסיבי מכאן והלאה.‬
‫אין בעד מה.‬
‫אני לא רוצה.‬
‫חוץ מזה, אני קשישה מבפנים,‬ ‫אני לא יכולה לגדל ילד.‬
‫אין לי אנרגיה.‬
‫טוב, כולם, בואו נראה…‬
‫התכוונתי לשאול כמה מכם מעל גיל 30.‬
‫ואו. הרבה חברים.‬
‫מהמם.‬
‫בני 30 ומטה, אל תגידו מילה,‬
‫כי אני רואה את האור בעיניכם…‬
‫חוזר אליי. אתם לא צריכים.‬
‫טוב, בני 30 ומעלה, יש הרבה מכם.‬
‫ואו, אתם נרגשים מדי לבני 30 ומעלה.‬
‫אבל אומר את זה.‬
‫בני 30 ומעלה, האם קרה לכם‬ ‫ששמעתם מישהו מדבר ואמרתם…‬
‫"אתה בן 22".‬
‫כן. אתם נותנים להם.‬
‫זה קרה לי בל"א,‬
‫הלכתי ושמעתי שתי צעירות לבנות. בסדר?‬
‫שמעתי אותן מדברות… לא שמעתי הרבה.‬ ‫שני משפטים בערך. קופלט, כביכול.‬
‫ועדיין זה היה עשיר‬ ‫וסיפק לי את כל המידע שעליי לדעת.‬
‫באמת, בחורה אחת רגועה, לא לחוצה.‬ ‫היא אמרה, "אני מרגישה שמנה".‬
‫והחברה שלה אמרה,‬
‫"תשתקי! את מהממת!"‬
‫"טוב, מתוקה". כאילו…‬
‫"תירגעי".‬
‫זה חרא של תחילת שנות ה-20, בסדר?‬
‫כך מתנהגים כשמתחילים לשלם שכ"ד‬ ‫ומתלהבים מזה, נכון?‬
‫כאילו, "אני קניתי את הלונגי הזה".‬
‫נכון? זו האנרגיה.‬
‫אני בשנות ה-30 לחיי,‬ ‫אני וחברותיי כבר לא מדברות כך.‬
‫בסדר? אם מישהי אומרת "אני מרגישה שמנה",‬
‫אנו אומרות, "כלבה, גם אני.‬
‫אני לא יכולה להרים לך.‬
‫אני במאבק משל עצמי.‬
‫מה שאוכל לעשות למענך בשנות ה-30 לחיי‬ ‫זה להכין לך כריך. בסדר?‬
‫אוכל להכין לך ארוחה חמה,‬ ‫אבל לא אוכל לעודד אותך.‬
‫אני לא יכולה".‬
‫אבל בשנות ה-20 המוקדמות לחייך,‬ ‫האהבה הזו אגרסיבית.‬
‫את נכנסת לזה חזק ואומרת,‬ ‫"תשתקי, חמודה. את מלכה!"‬
‫אבל לא, מותק. את עוזרת אדמיניסטרטיבית.‬
‫את…‬
‫את לא מלכה‬ ‫עד שאת מביטה למישהו בעיניים ואומרת,‬
‫"אני צריכה חופשה ממאווי".‬
‫תודה.‬
‫תרגום כתוביות: ליאת בר־און‬