EN COMEDY-SPECIAL FRA NETFLIX
Ta vel imot Brian Simpson!
Ja.
Dere vet i hundrevis av år
har svarte bedt om oppreisning.
Hver gang jeg tok det opp, var det alltid:
"Det er ikke realistisk.
Dere er 13% av befolkningen.
Amerika har ikke råd til å gi alle penger."
Og så kom pandemien.
Jeg bare: "Dere jævler har trillioner.
Hvor faen er pengene våre?"
Gi svarte folk penger.
Ja.
Det er ikke en spøk. Det er bare en løsning.
Ta gratis helsehjelp,
dere får si "nigga", jeg vet ikke.
Alt er på bordet.
Og de liker at vi protesterer.
Grupper av oss bare gjør folk forbanna.
Amerika behandler svarte slik kasserere behandler mynter.
Juridisk må de akseptere oss alle steder,
men er det mer enn fire,
tenker alle: "Hva er dette for noe tull?"
Og det føles galt.
Og politiet skyter…
En ubevæpnet svart mann blir skutt,
og de sier: "Jeg fryktet for livet mitt.
Niggas var rask."
Det går ikke i andre jobber.
Høyesterett avgjorde at en politimann får bruke dødelig makt
hvis de frykter for livet.
Er de redde, kan de skyte deg.
Jeg tror ikke vi kan gjøre noe med det. Men greit.
Du kan drepe en jævel når du er redd,
men før vi lar deg være politi,
bør vi finne ut hva du er redd for.
Det er rimelig.
Jeg mener det.
Den siste eksamenen på politiskolen
bør skal være spøkelseshus.
Ikke med skjeletter og hekser,
men svarte som gjør hverdagslige aktiviteter. Ikke sant?
Du må komme deg fra inngangen til grillingen i hagen,
uten å drepe noen. Ikke sant?
Du får skiltet ditt ved grillen.
Høres rimelig ut.
De sier alltid at det bare er noen dårlige folk.
Hvordan skal jeg vite hvem de er?
Det gjør jeg ikke. Så jeg unngår dem.
Hvis jeg har en nødssituasjon og må ringe 911,
ber jeg dem bare sende brannmenn.
For jeg trenger ikke våpnene.
Jeg trenger bare motet.
Brannmenn er like modige.
De løper inn i en bygning som brenner
med bare en øks.
Men jeg har aldri hørt om en brannmann som ble skremt
og hakket hodet av noen.
Men…
"Beklager. Jeg trodde du var ild.
Han flimret. Dere så ham flimre."
Jeg er ung og svart,
så alle tror at min største frykt er rasistiske politifolk.
Jeg er mer redd for rasistiske livvakter.
Ingen tenker på dem.
En rasistisk politimann må gjøre innsats.
Ikke sant? Føre falske papirer. Lyve til noen.
En rasistisk badevakt må ikke legge merke til deg.
Og du er død.
Så spør dere selv,
kan ikke svarte svømme?
Eller har vi blitt ofre
for en konspirasjon over flere tiår
fra Ku Klux Klans akvatiske fløy?
Jeg har mange vitser om politiet,
og noen mener at jeg hater politiet.
Og det er ikke sant.
Først og fremst hater alle politiet.
Selv politiet gjør det.
Vitsene mine er ikke politiske.
Jeg dømmer dere ikke.
Jeg bryr meg ikke om du er konservativ
eller et anstendig menneske.
Det viktige er at vi er ærlige.
Og sannheten er, uansett hvem du stemte på,
om du kjører ut oppkjørselen din nå og hører…
Du tenker ikke: "Heldigvis En helt."
Nei. Ingen reagerer slik.
Alle har samme reaksjon.
"Faen ta ham. Faen!"
Alle hater politi.
Alle møter med en politimann er negative.
Når du ser en politimann,
vet du at det vil koste deg penger.
Så du tenker: "Faen ta ham," i det minste. Ikke sant?
Så jeg synes politiet burde ha med seg små premier.
Av og til stopper de deg
fordi du gjorde det bra. Ikke sant?
Ja. På den måten ser du sirenene, og det er håp.
"Vet du hva? Jeg har vært flink hele tiden.
Kanskje det er noe."
"Vet du hvorfor jeg stoppet?"
"Den fantastiske venstresvingen jeg gjorde der?
Jeg tror jeg føler noe."
"Jeg var bak i ti avkjøringer.
Det var tre utrolige fusjoner.
Nyt Starbucks, New York spanderer."
"Ja!"
Vit dette om meg.
Jeg er veteran fra marinekorpset.
Ja.
Nei. Vær så snill. Nei.
Jeg er ingen helt. Jeg var der.
Skjønner dere?
Jeg ble med for å betale utdanning
i mars 2001.
Jeg visste ikke at vi ble angrepet i september.
Bin Laden ødela hele livsplanen min.
Jeg tar det bare opp fordi jeg var den eneste svarte i troppen min
i omtrent to år. Ikke sant
Jeg var mange hvite menneskers første svarte venn.
Ja. Som gjør meg til en helt. Ikke sant?
Jeg skal tenke på det.
Jeg har trent mange av dere.
Første gang jeg var blant hvite.
Jeg var fordypet. Jeg har doktorgrad i hvite.
Jeg vet hvordan dere tenker. Jeg vet hva som rører ånden.
Ja.
Jeg vet at to ting er sant om hvite,
og du kan ikke endre meningen min.
Én er at du kan distrahere alle hvite menn med en trikseball.
Jeg kan ikke forklare fenomenet.
Det er mer effektivt enn voldtektsfløyte.
Ha en i vesken.
Om en gjeng gutter følger for nært,
bare kast det over skulderen.
100% av tiden den første si: "Du! Hei!"
De kan ikke motstå.
Det er som kattemynte.
Ja. Det andre jeg vet er sant med hvite
at alle vil si "nigga" litt.
Ja. Dette er forskning. Jeg driter i hva du føler om det.
Ikke sant? Fordi det er det eneste du ikke kan gjøre i Amerika.
Du må tenke. Du må sørge for at kysten er klar.
Ikke sant?
Du ser en gruppe svarte i hjørnet.
De kaster N-ord rundt som de sjonglerer med kniver.
Du tenker: "Å, farlig.
Skulle gjerne få bli med."
Ikke sant? Det får deg til å føle deg 99% fri.
Det går bra. Vi er ærlige her.
Alle har gjort det.
Du ble komfortabel med din første svarte person.
Ikke sant? Du ventet på ditt øyeblikk.
Du prøver å få en "nigga" inn i situasjonen.
Vær ærlig.
Og du fikk ikke svaret du så etter. Gjorde du det?
Så hva gjorde du? Du prøver å leke forvirret.
"Beklager. Det er bare ordet. Dere sier det, og…"
"Hva om det er en sang?"
"Hva om det ender med en A og ikke ER?"
Alt det tullet. Ikke sant?
Her er greia.
Logisk sett gir det ikke 100% mening.
Men det trenger ikke det. Bare følg reglene.
Fordi dere forstår konseptet
at det er visse ting du ikke kan si til visse folk.
Du blir bare forvirret med ordet "nigga".
Du bruker for eksempel ikke fornavnet til moren din.
Med mindre du er en jævla rar.
Bare rare barn gjorde det der jeg er fra.
Hva heter moren din?
-Eileen. -Eileen.
Kaller du henne Eileen?
Nei. Aldri.
Men det er navnet hennes. Ikke sant?
-Kaller andre henne Eileen? -Ja.
Det er definitivt i noen sanger.
Ikke sant?
Jeg mener ikke å plage deg.
Hva heter moren din?
-Christina. -Christina. Kaller du henne Christina?
-Nei, for faen. -Nei, for faen.
Ikke sant?
Gir ikke mening, hun heter det.
-Nei, sir. -Det ender med en A, ikke ER.
Men du kaller henne ikke det.
Eller hva?
Det er…
Ok. En siste. Sir, hva heter moren din?
-Carol. -Carol.
Kaller du henne nigga?
Nei.
Ser du hvor lett det er å ikke si "nigga"?
Takk.
Her er ironien.
Den første som kalte meg en nigga, var bestemor.
Ja. Jeg glemmer det aldri. Jeg var syv.
Hun ringte meg fra hele sin store slaveplantasje av et hus.
Ikke sant? Noe dere må forstå om å være barn på 90-tallet
er at om foreldrene dine ropte fra et annet sted i huset,
måtte du gå til dem. Du kunne ikke rope tilbake.
Du hører: "Brian!"
Du sier ikke: "Hva?" Da får du bank. Ikke sant?
Og det andre er
at videospill var nytt, og du kunne ikke lagre. Så…
Og bestemor brydde seg ikke om
hvor lenge du spilte Mario Brothers, hvor langt du kom.
"Kom deg opp hit." Ikke sant?
Hun ropte lang unna. Jeg ga kontrolleren vekk.
Og hun ville bare at jeg skulle åpne vinduet
hun satt rett ved.
Ikke sant? Rent maktspill.
Og jeg sa det ikke høyt,
men hun hørte "late kjerring" eller noe.
Hun tok helt av.
Plutselig, ingen leddgikt.
Hun hoppet opp fra stolen.
Hun doblet i størrelse som en anime-skurk. Ikke sant?
Og jeg glemmer aldri dette. Det har brent seg fast..
Hun sier "Nigga,
det blir snart røyk i den jævla byen!"
Ja.
Noe annet du må forstå er at alle eldre svarte kvinner,
de har en ordliste
av trusler
som også er gåter.
De tjener to formål. Det ene er å forvirre motstanderen…
…den andre får deg til å høres gal ut
om du ringer barnevernet.
Men jeg er sju. Jeg kan ikke gåter.
Så jeg ser bare forvirret ut. Jeg er forvirret.
Men noe annet jeg ikke visste, var at å se forvirret ut
ser ut som: "Faen driver du med, hurpe?"
Det var slik hun tolket det. Ikke sant? Som en direkte utfordring.
Hun tok meg under armhulen og traff meg med et ondt kne.
Tok en perfekt hoftekast.
Kastet meg inn i veggen. Jeg landet opp ned på hodet.
På dette tidspunktet
var alle de andre barna hun passet der.
Nieser, nevøer, nabobarn, barnebarn.
Vi likte å se hverandre bli banket.
Hun ville sette eksempel, sa:
"Hva lærte du, lille nigga?"
Jeg vet hva hun ville, at jeg sa:
"Ikke svar eller kall deg…"
Det var det hun ville.
En annen dag, ville jeg gitt henne det.
Men noe dypt inne i meg den dagen sa: "I dag skal vi slåss."
Hun sier: "Hva lærte du, lille nigga?"
Jeg sa: "Du hadde energi til å kaste meg over kjøkkenet.
Du kunne reist deg og åpnet vinduet…
…Cynthia."
Jeg var på sykehuset i to dager.
Og den tredje dagen var jeg i fosterhjem.
Den ville med fosterhjem er at du går i terapi.
7 år og hos en terapeut.
Og du vet at staten ikke har råd til terapeuten.
Så de får de hvite jentene rett fra studiene.
Ikke sant? De så bare svarte i brosjyrer og dritt.
Ikke sant? De…
De prøver å relatere til deg og sånt.
Jeg ville sparket dem. "Faen ta deg, kjerring."
De begynte alltid likt.
"Hei. Hør her, lille mann. Står at du har blitt traumatisert.
Ja. Og du har problemer med å stole på voksne, men du kan stole på meg.
Jeg er dr. Tillit.
Alt du sier til meg er bare mellom deg og meg.
Faktisk er det ulovlig å dele det med noen andre.
Med mindre du sier at du tenker på å skade deg selv eller noen andre.
Da må jeg rapportere det."
Jeg bare: "Ok. Vi er vel ferdige her, kjerring.
For alt jeg tenker på
er hevn."
Jeg skal ta den gamle tispa.
Ja. Det tok meg en stund, men jeg fant ut av det. Ok?
For å få det beste livet
trenger du en terapeut og en prest.
Du må ikke være katolikk for å snakke med en.
Bare gå inn i en katolsk kirke. Du er velkommen.
Du kan fortelle alt.
Du kan si til en prest at du drepte noen,
og de vil si: "Si to Fader vår
og slipp noe i kollekten."
Men prester skriver ikke resepter.
Så hvis du vil ha 360 dekning…
…trenger du to.
Du får en terapeut og en prest. Si til presten hvem du vil drepe,
og si til terapeuten hvem som misbrukte deg.
Det var presten. Følger dere med?
Frelse er ikke gratis.
Opp med stumpen.
Ja.
Derfor tar jeg dop.
Jeg skjønner ikke dopfrie folk.
Dop får dårlig omtale fordi de ødelegger folks liv eller noe.
Verden gjør det.
Hvorfor er dop ulovlig
narkotika ulovlig for alle,
Det er tull.
Gjør som prikker på lappen.
Hvis du roter det til med dop, får du ikke lov.
Du må dra til biltilsynet og bli godkjent for dopet ditt hvert år.
"Hei. Se. Du er klarert for sopp,
men dreit deg ut på Coachella.
Ingen molly for deg resten av året."
Det virker rimelig.
Disse antidop-folka
vil ikke innrømme at noen er bedre på dop.
Noen er på sitt beste på dop.
Har du en venn som blir edru,
og så innser du at de er kjipe?
Problemet er at vi ser på dop som om det finnes gode og dårlige.
Det stemmer ikke.
Det er bare riktig og feil dop til deg.
Det er ikke bra og dårlig dop.
Ok? Det er bare din måte å dømme folk på.
Et eksempel.
Alle vet at meth er et skittent, stygt, fælt dop?
Metamfetamin ødelegger folk. Ja.
Men vet dere?
Det er en 24-timers McDonald's i Los Angeles som jeg elsker.
Nattansvarlig, han som jobber 23 til 7,
han er alltid på meth.
Hver jeg ser ham, er han på 11.
Men når han er i der,
ser all maten ut som på bildene.
Det er kunst…
…fra meth.
Mitt dop er gress.
Det er ikke noe å heie på. Det er bare en aktivitet.
Jeg lærte for lenge siden at det ikke er bra å være stoner.
Høy hele tiden. Du kan ikke det.
Du bør aldri være høy i en situasjon der du ikke kan være forvirret.
Ok? Fordi gress kan kødde med deg. Det er noe som heter "for høyt".
Og når du blir for høy,
beskriver noen det som paranoia.
Men hva det egentlig er,
er at du bare tenker mer når du vanligvis hadde sluttet å tenke.
Ikke sant?
Din normale tankeprosess er at du
grubler over noe, når en konklusjon, du er ferdig.
Er du for høy,
tenker du på noe, du når en konklusjon,
så tenker du på konklusjonen, så tenker du på den…
Det neste du vet,
så du er langt unna der du startet. Ikke sant?
Sist jeg ble for høy, sa jeg til en venn: "Hei…
har de tenkt på å gi pedofile sine egne barnebilder?
En forbrytelse uten offer."
Og han sa: "Det er genialt, men…
…vi snakket om økonomien."
"Ja. Beklager. Jeg er høy. Beklager."
Ja.
Men du kan ikke være for høy.
Så jeg var for høy en dag, og var på WebMD.
Ikke sant?
Ja. Og hvis du ikke vet,
er WebMD bare en nettside for hypokondere.
Det er bare en nettlege som hjelper deg med å diagnostisere deg med sykdommer,
uten medisinske fagfolk. Ikke sant? Det er en fæl idé.
Det funker sånn,
det er en tegning av et menneske, du klikker på det som gjør vondt.
De zoomer inn, og på venstre side
gir de deg en liste over alle symptomene den delen kan ha.
Klikker du på et av dem,
gir de deg 5 000 sykdommer på andre siden av skjermen
som du kan ha.
Hvis du klikker på et annet symptom, går 5 000 ned til 2 500.
Et til, det går ned til 1 000.
Men her er tullet. Du får det aldri ned til én.
Du kan klikke på alle, det blir aldri én.
Du får minst tre sykdommer.
Noen kan være kjent,
men én vil skremme vettet av deg..
Hvis du sier: "Jeg har vondt i halsen,"
sier WebMD: "Det er COVID."
"Nei. Jeg er fullvaksinert."
Dem: "Det er sesonginfluensa."
"Nei. Jeg tok influensavaksinen etter COVID."
"Ok. Vel, det er full aids. Du kommer til å dø."
Det er skremmende.
Så alle vet hva gress gjør og hva WebMD er.
Her er historien.
Jeg er for høy. Jeg er på siden. Jeg har vondt i halsen.
Jeg klikker på "hals". Jeg går gjennom halssymptomene.
Og et av symptomene er: "kort, vid hals".
Ja.
Du har vel sett at jeg har en kort, bred hals.
Jeg har alltid hatt uvanlig stort hode,
siden bestemor kastet meg i veggen.
Og nakken har blitt tykkere for å holde den stabil.
Jeg er bare nysgjerrig,
hva faen er sykdommen
det et symptom på?
Så jeg klikket.
Og dette var første gang jeg brukte WebMD.
Jeg klikket på symptomet.
Jeg fikk én sykdom.
Det var Downs syndrom.
Ja.
Som jeg sa, under normale omstendigheter
ville jeg være ganske sikker på at jeg ikke har det.
Jeg var veldig høy.
Så min første tanke var: "Brian, det er latterlig.
Du har ikke Downs syndrom. Noen ville ha sagt noe."
Men min neste tanke var: "Med mindre…
…en del av å ha Downs syndrom…
…er å tro at du ikke har Downs syndrom."
Er dette en vrangforestilling
om at jeg er en ekte komiker
på Netflix?
Men det som egentlig er
at jeg står med bordet på min Make-a-Wish-hendelse, og…
Dere heier fordi jeg er tilbakestående og prøver mitt beste.
"Nei. Han er så modig."
"Se på ham."
"Går etter det."
Hør her. Jeg vet at noen av dere dømmer meg
fordi jeg sa "tilbakestående".
Jeg vil snakke om det.
Vit at det ikke var et uhell.
Jeg er profesjonell.
Jeg fortsetter å si "tilbakestående,"
for jeg lar alltid tilbakestående si "nigga".
Det er rettferdig.
Det er ikke for alle.
Jeg vil fortelle dere
historien om hvordan Google reddet livet mitt.
Ja. Googler selskapet, det onde jævla monsteret.
De er grunnen til at jeg lever i dag.
Ikke sant? Og hvis du ikke vet dette,
vil Google ikke fortelle deg hvordan du skal ta selvmord.
Visste du det?
Om du googler "Hvordan tar jeg selvmord?"
svarer Google: "Du er ikke alene."
Og gir deg nummeret til selvmordstelefonen.
Ja. Noe som er pisspreik.
Vi bor i et land der alle andre nødstilfeller er 911,
men hvis du vil blåse ut hjernen din, er det et nummer som ingen kan.
Det staver ikke et ord,
som "1-800-tannlege".
Det er bare tilfeldige tall.
Uansett, Google ville ikke si meg hvordan jeg skulle ta selvmord.
Så jeg måtte på Reddit, og Reddit sa: "Det er enkelt."
"Selvmord? Vi har fem av dem."
Jeg lærte noe da.
Jeg lærte at kroppens panikkrespons på å puste,
det kommer fra at du ikke får oksygen,
det er at du ikke utskiller Co2.
Ikke sant? Så i grunn,
om du bare puster inn inertgass, vil du bare besvime.
Så det beste er å få deg en bruktbil.
En som ikke vil passere røyktesten.
Helst noe før 2000.
Ikke sant? Parker den i garasjen,
kjør en slange fra eksosrøret til et litt åpent vindu,
start den,
ta på favorittmusikken din,
og vent på å møte Jesus.
Jeg bare: "Det er lett."
"Hvorfor sa ikke Google det?"
Så jeg sendte en e-post til terapeuten for å avlyse mine fremtidige avtaler.
Og så åpner jeg gmailen min,
og det er en Google-annonse for en '97 Camry.
Jeg bare: "Disse jævlene.
Prøver å tjene penger på slutten."
Så jeg holder meg i live på tross.
Så lenge Google finnes,
finnes Brian Simpson.
Skjønner dere?
Jeg er Brian Simpson. Takk.
Tekst: Tori Lau