EN ORIGINAL-KOMEDISPECIAL FRÅN NETFLIX
En applåd för den roliga Aparna Nancherla.
SKRIVET OCH FRAMFÖRT AV APARNA NANCHERLA
REGI: TROY MILLER
THE STANDUPS MED APARNA NANCHERLA
Tack!
Hur är läget?
Härligt!
Tack!
Jag mår rätt bra.
Jag firade just ettårsjubileum i ett förhållande.
Tack för att ni inte klappar.
Jag noterade tvekan. Det är okej.
Ett år är för tidigt.
Folk typ: "Jag har varit ihop längre
med mitt Brita-filter.
Jag har inte bytt det på sju, men...
Jag är ett räddningsprojekt...
Min pojkvän hittade mig på ett avlivningshem, så...
Det var bara en tidsfråga, men det är okej.
Han säger alltid: "Hon räddade mig."
Ni fattar? Så...
Det känns som att alla vet sin roll i förhållandet.
Det är konstigt att ha träffat nån.
Jag är, tycker jag, en socialt tafatt person,
det visar sig på många olika sätt.
Jag har ofta på mig jackan inomhus.
Oftast för att jag fryser, men det ger alltid fel bild.
Om man har på jackan för länge på en fest eller nåt?
Alltid nån som säger: "Ta av jackan.
Du ser obekväm ut, som att du vill gå hem."
Jag svarar alltid: "Det är korrekt."
Jag försöker vara utåtriktad.
Ibland läser jag damtidningar.
Nån som läser damtidningar?
Alla? Okej, bra.
Alla läser en nu... En del av dem gör ett bra jobb.
Teen Vogue har varit grymma.
Jag tror de är den nya Economist, men...
det knäppaste tips jag läst i en sån var kort och oroväckande.
Så här stod det. Det var...
"För att se mer självsäker ut när du går,
se ut som att du har en sexig hemlighet."
Tydligen tänker en del damtidningar:
"Tryck det. Se om det är ord.
Vi vet inte.
Vi vet inte längre. Vi är trötta."
Det är rättvist.
Gå omkring som att du har en sexig hemlis.
Missförstå mig inte. Jag tycker alla borde testa det.
Det är ett bra tankeexperiment.
Som när en snygg skådis spelar en ful roll.
"Hon växte nog massor. Ni vet? Jag lovar...
lovar att hon lärde sig om sig själv.
Jag kommer alltid på det ute,
sedan spårar det ur.
Jag kan gå omkring, typ:
"Oh yeah. Sexig hemlis... Du har en sexig hemlis...
Jag vet inte. Mina trosor...
har ett hål.
Men...
inte på ett bra ställe." Ni fattar? Det blir alltid
punka på slutet.
Ibland tänker jag, skit i det sexiga, du behöver inte det.
Hemlisen växer till sig. Livet är en resa,
man får börja smått?
"Okej. Hemligheter. Vad är mina hemligheter?
Jag vet inte. Mitt...
e-postlösenord...
är inte tillräckligt säkert."
Måste jobba på hemlisarna.
Jag blev utvärderad av en kroppsspråksanalytiker, och hon sa:
"Jag brukar vanligtvis inte ge negativ feedback...
så jag vet inte vad jag ska säga till dig."
Så jag grät och gick ut ur rummet.
Jag var typ:
"Det känns som att det här samarbetet är över.
Som jag och tjejen från The Grudge, mot världen.
Ett väldigt missförstått par."
Jag vet inte,
det känns som att vi som land är missförstådda.
Jag har rest runt mycket i år.
Många utlandsresor. Det är en konstig tid att lämna USA.
För vart man än åker, så känns det automatiskt
som en förlåt-turné.
Man måste säga: "Ursäkta. Jag vet. Förlåt.
Tekniskt sett är han inte släkt.
Vi jobbar på det. Vi har ett team på det.
Jag retweetar, så...
Det kommer att bli bra."
Jag var i Kanada, det var trevligt för jag sa:
"Jag är ledsen". "Nej, vi är ledsna."
"Förlåt." "Förlåt."
Det var läkande.
Läkande på riktigt för vi fick läkarundersökningar,
så det var en bra vecka.
En bra vecka. Men... Jag har flugit mycket.
Nåt konstigt hände nyligen när jag hade landat.
Jag gick i gången, piloten stod längst fram...
Jag vet aldrig vad jag ska säga. Det blir alltid: "Tack.
Bra jobbat. Sak samma."
Sen sa jag nåt osammanhängande och skyndade mig ut.
Och så hörde jag damen bakom mig, hur hon lutade mot honom och sa:
"Jag gillar det du gjorde med flygningen."
Det var märkligt, men också vackert
för det jag tyckte var en vanlig start, resa och landning...
Hon behandlade honom som att han var nån slags performancekonstnär...
i luften. Och hon liksom:
"Ärligt, det du gjorde där uppe var banbrytande.
Den där säkerhetsvideon är en sån subversiv metakommentar
om lydnad.
Och...
du fick mig att omvärdera moln."
Jag tror inte hon är lika trevlig jämt.
Hon går av ett annat flyg och...
"Okej. Wow...
Det var...
ooriginellt.
Mest bara samma gamla vanliga.
Slutet... Väldigt förutsägbart.
Jag gillar inte att säga det, men det kändes som autopilot."
Jag vet. Nej.
Hård pilotkritik. Inte trevligt.
Inte trevligt.
Jag gick genom säkerhetskontrollen.
Den stora cylindern, den som ser till att...
alla dina celler får cancer.
Och...
Den skannar dig och sedan
lyser suspekta delar upp på skärmen.
Och personalen säger, utan att ens titta upp från skärmen,
för sig själv,
"Oj! Rätt i kissemurran!"
"Varför reagerar den delen?"
"Ramlade alla mynt ner dit?"
"Är den grinig? Gör den
den arga minen som den gör ibland,
när den känner sig hotad?"
Och sedan: "Å nej, nu minns jag. jag bytte ut min mot en pistol
för de är mindre reglerade.
Å nej!
Jag tog ställning.
Tror det var nåt jag åt. Men...
Jag vet inte, det är en konstig tid i världen.
Man vet att man lever i en knasig tid
när ens terapeut säger:
"Ska du eller jag börja?" "Kanske...
Vi borde kanske prata samtidigt.
Maximera besöket."
Jag har mycket ångest,
och det är skumt att ångest äntligen är normen.
Om du är en ångestperson är det som:
"Du vet, det är detta vi har tränat för.
Det här är vårt OS."
Alla de där vakna nätterna... "Nu är det dags." Ni vet?
Alla scenarier på en gång.
Jag har en del ångest, är lite deprimerad också.
Jag brukar...
Ångest på veckorna, depression på helgen.
De har delad vårdnad.
Jag fick en ny medicin nyligen, den funkar bra men har en biverkning
som jag inte visste om: muntorrhet,
vilket är perfekt i det här jobbet, men...
det fick mig att inse att många mediciner är som grekiska myter.
Du, den dödlige, får det du vill ha,
men alltid till en kostnad som du inte får veta.
Alltid som...
"Du blir roligare att umgås med...
men varje gång du ska prata med någon...
så dammar det ur din mun!
Varsågod."
"Å, du får det du vill ha.
Du får det du vill ha."
"Varför upprepade du det, doktorn?
I en konstig ton som kändes onödig."
Jag vet inte. Jag bor mycket i huvudet...
Jag vilar ofta. Skräck-tupplurar, kallar jag dem.
Jag älskar tupplurar. Problemet är att vakna.
Där är jag helt borta, för det är
den mest förvirrade känslan varenda gång.
Ingen tar nånsin en tupplur och säger:
"Vilken bra idé, nu mår jag bra!"
Eller hur? Att vakna efter en tupplur är alltid
som...
Som att vara i en mordgåta där du spelar alla rollerna.
Du måste pussla ihop saker med hjälp av ledtrådar runtom dig.
"Vem... var jag?
Pizzakant.
Bara pizzakant, jäklar.
Den misstänkte verkade cool."
Det enda jag kan jämföra med att vakna efter en tupplur
är om man stannar och speglar sig i en parkerad bil på gatan,
och plötsligt inser att någon sitter i den.
"Nej! Varför händer detta?
Är min familj okej?
Vad är hår?" Ingen av frågorna är rimlig.
Hur kommer man undan i det läget? "Jag var aldrig här...
Det var bara en dröm...
Nej, du är knäpp.
Du satt i din parkerade bil.
Jag kollade bara att jag hade ett fejs.
Jag vinner."
Jag tillbringar mycket tid med att distrahera mig på nätet,
och jag vågar påstå att internet inte är det vänligaste just nu.
Det är inte många som vet detta,
men jag fick inte se på diabilder när jag var liten,
så jag utvecklade ett vuxenbehov av att göra PowerPoints, och...
Jag tror teknikerna kommer...
Jag reser med den här, och den är mest en börda.
Vem handlar showen egentligen om? Eller hur?
Vi dyker rätt in i det.
Den här heter: "Du hade mig vid yolo."
Gilla ordvitsen om du vill. Vill du inte,
håll det för dig själv, men...
det här är "ett torftigt utforskande
av hur digitalt språk finns i ett ständigt utvecklande landskap,
vilket förstås är en rubrik jag fick från en TED Talk rubrikgenerator.
Men...
Det känns som att det funkade, men... i vardagligare ord,
"eller funderingar som:
Varför har alla familje-emojis bara en hudfärg?
Men den blonde mannen har alla färger?
Det betyder förstås inget utan bevis, så här har vi de olika familjerna...
Olika, vackra kombinationer.
SER NI?????
Hjärtevärmande, men som ni ser,
också lite av ett startpaket för Aryan Nation.
"Jämfört med..."
Varför?
Varför...
Varför tänker Emoji AB att det är viktigare
att visa ett multikulturellt pojkband...
än en vacker, mångskiftande familj? Jag har inga svar,
men jag vet vilka som kan hjälpa oss.
De här killarna.
Sedan jag gjorde denna har det kommit fler emojis.
Jag antar att folket talade och de lyssnade, för nu finns...
de här damerna.
FRAMSTEG
Tack och lov för jämlikhet.
De jobbar också på fallet.
Så...
innan jag verkligen djupdyker,
vill jag ge er lite bakgrundsinfo om mig.
När man presenterar sina tankar så här,
bör folk veta något om en, så...
VEM ÄR JAG!?!?
Jag är "komiker, skribent, har en hemsida."
Alla de håller i rätten.
Jag är en "dotter, syster, vän, frenemy, fiende, Emmy, Oscar."
Jag tappade tråden lite där på slutet.
Det blev mer associationer.
Jag har "ångest och depression", är "stammis i terapi, PMS-entusiast."
Försöker återta den där sista.
Introvert ibland, våldsamt tyst."
Det är ärligt.
"Feminist, nättrolljägare," hoppas fånga alla. Är väldigt nära.
"Heterosexuell, betoning på rose."
Jag var inte säker
på vilken del av ordet som skulle vara minst problematisk,
men jag känner att det blev bra, och...
en del fattar inte, och den är inte särskilt bra, så det är lugnt.
"Cis-kvinna, kan knappt förklara vad 'cis' betyder."
Det är mitt privilegium.
"Färgad person, balanserar fotot i en collegebroschyr."
Glad att stå till tjänst.
"Rackarunge i hemlighet."
Försöker fortfarande acceptera den. Stötta min resa.
Och så förstås, "En som använder citat fel."
Det är jag, i korthet.
Tack.
Jag ska i huvudsak prata om språk,
men jag antar att det finns några siffernördar i publiken.
Jag vill bara säga att det finns forskning
som stödjer allt jag säger.
Allt finns där, så haka inte upp er på det.
Vi går vidare.
Jag ville börja med emojis, jag står nära dem.
Det här är några jag undrar över.
Clownen. Vem önskade den?
Vem sa: "Vet du vad mina konversationer saknar?
Fler mardrömmar."
Du är inte...
EMOJI-NATION
Inte säker på den. Den här...
Jag vet inte om det är "chilla" eller "ring mig."
Allt jag vet är att om nån gör så mot mig,
särskilt en vit kille, så måste jag dra.
Croissant-emojin... Mitt största problem med den,
är att det inte finns nån bagel, hur kan man ha den,
men inte bagel?
Med det sagt så har jag inget emot croissanter.
Den är också brödets "ring mig", när man tänker på det.
De här är lite elakare.
Bronsmedalj. Varför är det en emoji?
Även om du faktiskt kom trea,
känns det oförskämt att skicka den.
Den här. Höjd handrygg.
Den var okej till du sa vilken sida av handen det är,
nu ringer alla sin advokat, eller hur?
Och så den här. Lögnaren.
Nån på Apple måste ha en gås oplockad,
men de tre tillsammans skulle vara perfekt för att göra slut,
eller hur.
"Du hade tre chanser att sätta en ring på den, din lögnare. Hejdå."
Det var rätt fin poesi som kom fram där.
Och så har det kommit ännu nyare emojis.
Den skäggige mannen är så fin att om du ser Mumford eller son
på gatan, så kan du äntligen...
uttrycka det med rätt symbol.
Svart älva.
Varför jobbar vi inte på att visa svarta kvinnor i verkliga livet,
och sedan kan vi göra älvor.
Det vore bra.
Och så den här... Jag är inte säker på vad den tillför
till samtalet...
som denna inte redan tog hand om.
Men det där ögat var tydligen väldigt talande.
Eller hur?
Jag tycker emojis är upplyftande. En annan grej.
Är du nog länge på internet så möter du ibland en åsikt,
och nu kan alla uttrycka sig.
Facebook har ett gäng reaktioner, bara för att kommentera inlägg.
Det jag gillar med reaktionerna är att de är en tidslinje
av när jag loggar in på Facebook.
CROWDSOURCING
Börja på bra humör. Dela lite kärlek, skratta, börja bli bekymrad.
Sedan: "Vad gör jag med mitt liv?"
Och till slut är jag rasande över min kompis lugg av nån anledning.
Vet inte varför.
Enstjärniga recensioner på Yelp.
De verkar negativa, men jag ser dem som en outnyttjad litteraturkälla.
Här är en favorit.
"Gräslig service. Erbjöds crack på väg till restaurangen.
Husets inläggningar smakade som mjuka sopor."
Jag tror att hon var i en gränd,
och tänkte: "Den här restaurangen är hemsk."
Kaffedrickare är alltid bra på arga recensioner.
"Nej! Inte bra! Utbilda baristan! Cappuccinon är alldeles för varm!
Ingen mjölkintegration!"
Jag visste inte vad mjölkintegration var innan det här,
men efteråt var jag också arg.
"Varför segregerar ni vätskor?
Det är fel."
"Kom för en kaffe medan jag väntade
på en föreställning på teatern.
Det var stängt, så vi gick nedför gatan
till Seattle Grind och kom tillbaka för att vänta nära teatern.
Vi hämtar kaffe, kommer tillbaka och då är det öppet...
Vad är det för jävla affärsrörelse?"
Jag gillar den här eftersom damen i fråga aldrig har upplevt
riktiga motgångar i livet...
om en butik som växlar från stängt till öppet,
skakar henne i sina grundvalar.
Det här är min favorit, nånsin.
"Främsta orsaken till denna recension är att varna andra
för purétrion."
Jag är redan fängslad.
"Den pestoliknande delen av trion är okej,
men den rökta hummusdippen smakade bokstavligt talat cigaretter.
Jag skulle inte rekommendera det till min fiende..."
Men jag gillar tanken på att rekommendera dipp till sin fiende.
"Absolut bland de fem värsta saker jag nånsin stoppat i munnen.
Och så var det väldigt... tjockt."
Jag vet inte vad som hände här,
men halvvägs in tog det helt klart en erotisk vändning,
och urartade till något slags puré-erotik.
Jag vet inte om de klädde av sig när de skrev det,
och kände: "Jag tar det här åt ett annat håll."
Enstjärniga Yelp-recensioner.
En annan grej.
Som komiker får man mycket feedback på nätet.
Ibland är folk trevliga, ibland är de mer:
"Jag önskar att du var gjord av bin."
Eller vad som helst.
Det här är en av de elakaste jag fått.
"Jesus Kristus. Du är kanske den fulaste människan på jorden,
fast jag har ju inte varit på nån annan planet.
Jag gillar den för att den har en introspektiv twist.
INTERNETKOMMENTARER
Det är typ: "Du är ful," men sedan: "Vad har jag gjort med mitt liv?"
Jag älskar troll som inte är rädda att självreflektera.
Det här är en Instagramkommentar som förföljer mig.
Jag har inga svar.
Hon skriver bara: "Det är så sant, Doug."
Vem är Doug?
Vem är Doug, Carol?
Vi behöver svar, och vi kommer aldrig att få dem.
Det tar mig till min favorittyp av onlinekommunikation,
en-till-en. Sms:ar någon med sina föräldrar?
Å MAMMA
Okej. Har nån lärt sina föräldrar hur man sms:ar?
Okej. Det verkar gå bra, med tanke på de två som applåderade.
Jag lärde min mamma att sms:a. Hon gjorde snabba framsteg,
vilket jag vill gå in på.
Hon började skriva som mejl.
Mitt smeknamn, "apps", var rubrik, i fet stil.
Sen började meddelandet.
"Hoppas Nashville var kul. När vi gifte oss brukade pappa--"
Och så blev hon less och gick iväg från telefonen.
Det här är allt vi fick av denna.
"När vi gifte oss brukade pappa--"
"Å, det låter som pappa. Klassiskt...
Klassiskt pappadrag."
Sedan blev hon mer praktisk. Det här är när vi var på museum.
"Säg innan du går till nästa våning.
Jag är med Picasso."
"Ska vi träffas vid utgången om sju minuter?"
Inom några sekunder svarar hon:
"Redan på entréplan och hungrig, tack."
Min mamma rör sig genom museer snabbt som en raptor.
Med en omättlig hunger.
Jag tror att mat gör henne rastlös. En gång kom dessa på rad...
"Apps, köpte macka åt dig på Blossom.
Fick du meddelandet om mackan?"
Hon behöver flytta godset.
Sedan blev det avancerat.
En dag...
skickade hon ett suddigt foto av månen...
Å MAMMA 2: ÅTER I VANAN
utan något sammanhang.
Men en timme senare kom detta:
"Större och klarare måne idag, raringar."
Jag vet inte om det betyder att mamma nu är amatörmeteorolog,
eller om det är första tecknet på att hon är en häxa, men oavsett...
så är jag här för det!
Hon skrev också detta:
"Minns du att jag berättade om mannen med lustigt namn?
Berätta inte för någon."
"Det är inte rättvist.
Du vet vad jag gör.
Det här är första klassens sabotage."
Jag vet inte hur många som känner till handskrift på iPhone?
Det skapades inte med henne i åtanke, men en dag kommer den här linjen...
till mig och min syster. Och min syster tänker inte släppa det,
så hon skriver: "Vad är det för linje?"
En helt rimlig fråga.
Jag antar att mamma gått improvisationskurs, för hon var redo.
Hon svarade: "Det är livet, hur du än vill tolka det,
så fortsätter det."
"Jösses. Game, set och match.
Du vinner."
Och ni tänker:
"Din mamma är ganska avancerad. Pappa då?"
Lite mer begränsad.
MEN PAPPA
Började skriva så här... Det var pappas grej.
Ett från honom. Han är inte en man av många ord, så det var mycket.
Sedan utvecklades det till ett slags förhör.
"Som vad,"
är fas två. Och nu kan han skriva ett helt meddelande.
"Hej Apps, när kan vi vänta oss ditt skojiga sällskap?
Underlättar dagsplaneringen."
Tyvärr är det inte alltid som emojisarna passar meddelandet.
Det här är nån kombination av rädsla och kärlek.
Man kan ju hävda att kärlek ofta kommer ur rädsla, så
han är egentligen ganska djup.
Det för mig till min sista favorit...
nätdejting.
Jag sa att jag är i ett förhållande.
Jag avtjänade flera straff på nätet.
Var på många sajter: Match, OkCupid, Yelp som jag nämnde.
ALLTID I VÅRA HJÄRTAN
Jag klickade inte med någon, men det fanns flera män,
deras röster bör höras.
Var ska de annars synas i samhället?
Det här är några bubblare som du bör se upp för.
Den här killen skrev bara: "Kom rök braj."
Skickat på juldagen.
"Jesus, är det du?"
Väldigt generöst.
Den här profilen gjorde mig darrig.
"Jag är en man som söker mer än de flesta,
någon som vill detsamma, men vill ha kul på vägen dit."
Det är helt obegripligt. Absolut en gåta
från ett troll.
Och så fortsätter han: "Jag är arbetsnarkoman."
Okej, det är mycket info tidigt.
Vet inte om vi är där ännu...
men tack för att du är sårbar.
Jag fick mycket som var förbryllande.
"En tid kan komma då jag inte kan le mer,
men oroa dig inte, jag vet vad jag ska göra."
"Okej. Då verkar du klara dig utan mig.
Jag behövs nog inte alls i ekvationen."
En del är inte så trevliga.
"Tränar du på gym? Om inte, svara inte."
Förmodigen lika bra.
Den här: "Svettas du mycket?"
Skickat före nio på morgonen. "Han är redo att möta kärleken."
En del är nyckfulla.
En gång fick jag en katt på ett tangentbord.
Det jag gillade var att han fortsatte skriva,
och till slut sa sitt namn.
"Justin."
"Kom och ta mig, Justin. Jag gillar din stil."
Man kan förstås inte utelämna kräken.
Det här är ett av de läskigare jag fått.
"Jag fascineras av din unika, hälsosamma sensualitet.
Din sexiga mun, bedårande leende, perfekta kanelhud och nätta figur
kulminerar i en unik, slående skönhet."
Jag vet. "Den här roboten lärde sig skriva."
Han fortsätter:
"Jag letar efter någon rar, söt, sexig och smart för brunchträffar..."
Håll i er.
"Och för att kela och knulla."
"Kela och knulla."
Typ: "Om jag tappade dig med kelandet, vänta, det kommer mer."
Och hur avslutar man ett sånt mästerverk?
Väldigt enkelt.
"Jag är Jerry. Låt oss chatta."
Jag älskar att han, efter det, tänker: "Stark slutkläm.
Vem kan motstå en Jerry?"
Uppenbarligen de flesta kvinnorna på sajten.
Den är hemsk, men den här är lätt den mest rubbade jag fått.
"Jag föreställer mig dig på sängkanten framför mig,
och hur vissa punkter på dig utstrålar smärta och hetta
när du ser mig framför dig."
Låt det skölja över er.
Till hans försvar så var det här min profilbild.
Vilket nog också förklarar: "Svettas du mycket?"
Det tar oss till den sista bilden.
Jag avslutar med ett citat.
"När det gäller digital kommunikation,
var aldrig rädd att ställa de svåra frågorna.
Som en vis man sa: "Som vad?"
Tack för att ni var så snälla!
Tack!
Undertexter: Lisbeth Pekkari