‫- ספיישל קומדיה מקורי של NETFLIX -‬
‫קבלו בבקשה את אפאנה ננצ'רלה המאוד מצחיקה!‬
‫- כותבת ומבצעת: אפאנה ננצ'רלה -‬
‫- במאי: טרוי מילר -‬
‫- "הסטנדאפיסטים" עם אפאנה ננצ'רלה -‬
‫תודה!‬
‫מה שלומכם?‬
‫נהדר! יופי.‬
‫תודה לכם!‬
‫אני מרגישה טוב.‬
‫לאחרונה חגגתי שנה במערכת יחסים.‬
‫תודה שלא מחאתם כפיים.‬
‫שמתי לב להיסוס, לכו על זה.‬
‫שנה זה מעט מדי.‬
‫אנשים אומרים, "היו לי מערכות יחסים‬ ‫ארוכות יותר עם פילטר 'בריטה',‬
‫"לא החלפתי אותו שבע שנים", אבל...‬
‫אני מה שנקרא ניצולה,‬
‫חבר שלי מצא אותי בצער בע"ח, אז...‬
‫זה היה רק עניין של זמן,‬ ‫אבל זה בסדר.‬
‫זה בסדר, כי הוא אומר,‬ ‫"היא הצילה אותי",‬
‫מבינים? אז...‬
‫נראה שכל אחד יודע‬ ‫מה התפקיד שלו במערכת יחסים.‬
‫אני מופתעת שפגשתי מישהו.‬
‫אני מה שנקרא בן אדם מוזר חברתית,‬
‫זה בא לידי ביטוי במגוון דרכים.‬
‫למשל, אני לובשת הרבה את המעיל בבית.‬
‫בעיקר כי קר לי,‬ ‫אבל זה שולח מסר מוטעה.‬
‫נניח, אם לא מורידים את המעיל במסיבה?‬
‫מישהו תמיד יגיד,‬ ‫"תורידי את המעיל.‬
‫נראה שלא נוח לך ושאת רוצה לעזוב."‬
‫אני אומרת, "זה נכון."‬
‫אני מנסה להיות יותר חברותית.‬
‫לפעמים אני קוראת עיתוני נשים.‬
‫מישהו קורא עיתוני נשים?‬
‫כולם? יופי, נהדר.‬
‫כולם קוראים אחד כרגע...‬ ‫חלק מהם ממש מוצלחים.‬
‫נניח, "ווג לנוער" ממש משחקים אותה.‬
‫הם "האקונומיסט" החדש, אבל...‬
‫הטיפ הכי מוזר שקראתי במגזין‬ ‫היה קצר ומטריד מאוד.‬
‫זה כל הטיפ, כאילו...‬
‫"כדי להיראות יותר בטוחה בעצמך,‬
‫התהלכי כאילו יש לך סוד סקסי."‬
‫נראה שחלק מעיתוני הנשים אומרים,‬
‫"נדפיס את זה, נראה אם זה מילים,‬ ‫אין לנו מושג.‬
‫אין לנו מושג יותר,‬ ‫אנחנו עייפים."‬
‫הגיוני.‬
‫תתהלכי כאילו יש לך סוד סקסי.‬
‫אל תבינו לא נכון,‬ ‫אני ממליצה לשני המינים לנסות זאת.‬
‫זה תהליך מחשבתי מעניין,‬
‫כמו ששחקנית יפהפיה משחקת דמות מכוערת.‬
‫כולם אומרים, "היא בטח התפתחה מאוד,‬ ‫היא...‬
‫ודאי למדה הרבה על עצמה."‬
‫אני אחשוב על זה ברחוב,‬
‫אבל אז אאבד את חוט המחשבה, כאילו,‬ ‫אתהלך ואז אגיד,‬
‫"אה, סוד סקסי, סוד סקסי...‬ ‫יש לך סוד סקסי...‬
‫נראה, התחתונים שלי...‬
‫יש בהם חור.‬
‫אבל...‬
‫לא במקום טוב."‬ ‫כאילו, זה תמיד...‬
‫קצת מאבד את זה בסוף.‬
‫לפעמים אני אומרת, "תשכחי מהקטע הסקסי,‬ ‫זה מתקדם. אל תדאגי,‬
‫תעבדי על הסוד, תבני אותו,‬ ‫החיים הם מסע,‬
‫צריך להתחיל בצעד קטן."‬ ‫אז, סודות, מה הסודות שלי?‬
‫אין לי מושג,‬
‫הסיסמה שלי בדוא"ל...‬
‫לא חזקה מספיק.‬
‫צריך לעבוד על הסודות שלי.‬
‫לאחרונה מומחית לשפת גוף‬ ‫ניתחה את ההופעה שלי ואמרה,‬
‫"אני לא אוהבת לתת משוב שלילי, אז...‬
‫אני לא יודעת מה להגיד לך."‬
‫כן...אז בכיתי ועזבתי את החדר.‬
‫הייתי כאילו...‬
‫"נראה שסיימנו, אם הבנתי נכון.‬
‫זה כאילו אני והילדה מהסרט 'הטינה'‬ ‫נגד העולם,‬
‫זוג מאוד לא מובן."‬
‫כן, לא יודעת,‬
‫נראה כאילו כל המדינה שלנו לא מובנת כיום.‬
‫עשיתי הרבה הופעות השנה‬
‫וגם הופעתי בחו"ל.‬ ‫זה היה מוזר לצאת מארה"ב,‬
‫כי בכל פעם שאני יוצאת לחו"ל עכשיו,‬
‫זה מרגיש כמו סיבוב התנצלויות.‬ ‫צריך להגיד "אני מצטערת, אני יודעת, סליחה.‬
‫טכנית, הוא לא קשור אלינו.‬
‫אנחנו עובדים על זה,‬ ‫יש לנו קבוצה בנושא.‬
‫אני מצייצת מחדש, אז...‬
‫יהיה בסדר."‬
‫הייתי בקנדה וזה היה נחמד,‬
‫התנצלתי והם התנצלו,‬
‫"סליחה, מצטערת"‬ ‫-"מצטערים."‬
‫זה היה כמו ריפוי.‬
‫זה באמת היה כמו ריפוי‬ ‫כי קיבלנו בדיקות רפואיות חינם,‬
‫אז זה היה שבוע טוב.‬
‫זה היה שבוע טוב.‬ ‫אני הרבה בטיסות,‬
‫הטיסה שלי נחתה לאחרונה ומשהו מוזר קרה.‬
‫התקדמתי לעבר היציאה‬ ‫והטייס עמד מלפנים...‬
‫אני לא יודעת מה להגיד להם,‬ ‫זה תמיד "תודה רבה,‬
‫משחק טוב, שיהיה."‬
‫אז מלמלתי משהו לא ברור והמשכתי.‬
‫אז שמעתי את האישה שמאחוריי,‬ ‫היא רכנה אל הטייס ואמרה‬
‫"נהניתי ממה שעשית עם הטיסה."‬
‫חשבתי שזה היה מוזר אך יפהפה.‬
‫כי מה שאני חשבתי שהיה המראה, טיסה‬ ‫ונחיתה שגרתיות,‬
‫הפך את הטייס לאיזה אמן נסיוני בעיניה,‬
‫אמן אוויר.‬ ‫היא פשוט אמרה,‬
‫"בכנות, פרצת דרך שם למעלה.‬
‫סרטון הבטיחות הכיל נרטיב חתרני‬
‫על צייתנות.‬
‫ו...‬
‫גרמת לי לבחון את העננים מחדש."‬
‫אבל אני יכולה לדמיין‬ ‫שהיא לא תמיד נחמדה.‬
‫נניח, היא יוצאת מטיסה אחרת ואומרת,‬
‫"אוקיי, וואו...‬
‫זאת הייתה...‬
‫נגזרת.‬
‫עוד מאותו דבר.‬
‫הסיום, סופר צפוי.‬
‫מצטערת להגיד,‬ ‫אבל זה הרגיש שהיית על טייס אוטומטי היום."‬
‫אני יודעת. לא.‬
‫ירידה נוראית על טייס,‬ ‫לא יפה.‬
‫עברתי בביטחון בשדה התעופה.‬
‫עברתי דרך השער הענק הזה, שמוודא‬
‫שכל תא בגוף מקבל סרטן‬
‫ו...‬
‫זה סורק אותך, וכל חלק חשוד בגוף,‬
‫נדלק על המסך של איש הביטחון.‬
‫המאבטח, בלי להרים עיניים מהמסך, אומר,‬
‫מדבר לעצמו ואומר,‬
‫"וואו! ישר בזהו!"‬
‫שאלתי, "למה החלק הזה דולק?"‬
‫שאלתי, "כל המטבעות שלי נפלו לשם?"‬
‫שאלתי, "זה עצבני, כאילו,‬
‫זה עושה את הפרצוף הכועס הזה‬
‫אם מישהו נחשב למאיים?"‬
‫ואז נזכרתי, "החלפתי אותם באקדח,‬
‫כי יש עליהם פחות פיקוח."‬
‫אוי, לא!‬
‫ייצרתי אמירה.‬
‫נראה לי שזה משהו שאכלתי, אבל...‬
‫אני לא יודעת, אלו זמנים משונים בעולם.‬
‫אפשר לדעת שאתה חי בתקופה משונה,‬
‫כשאתה הולך לטיפול והמטפל אומר,‬
‫"נתחיל ממך או ממני? את יודעת, אולי...‬
‫אולי פשוט נדבר באותו זמן.‬
‫נפיק את המירב מהפגישה."‬
‫אני חרדתית מאוד,‬
‫וזה מוזר, כי החרדה מאוד אופנתית היום.‬
‫אם אתה אדם חרדתי, זה כאילו,‬
‫"טוב, בשביל זה התכוננו.‬
‫זה כמו אולימפיאדה בשבילנו."‬
‫זה כאילו אני שוכבת ערה במיטה וחושבת,‬ ‫"זה הזמן שלי".‬
‫כל התרחישים קורים בבת אחת.‬
‫אני סובלת מחרדה וגם מדיכאון.‬
‫זה בערך,‬
‫חרדה במהלך השבוע,‬ ‫דיכאון בסופ"ש.‬
‫לשניהם יש משמורת עליי.‬
‫התחלתי להשתמש בתרופה חדשה,‬ ‫היא עובדת, אך יש לה תופעות לוואי‬
‫ולא הייתי מודעת לזה.‬ ‫הפה שלי נעשה יבש‬
‫וזה מושלם לעבודה כמו שלי, אבל...‬
‫זה גרם לי להבין שתרופות‬ ‫הן כמו מיתולוגיה יוונית.‬
‫אתה, בן התמותה, מקבל מה שאתה רוצה,‬
‫אבל תמיד יש מחיר שאתה לא מודע אליו.‬
‫זה תמיד כאילו...‬
‫"כן, יהיה יותר כיף להסתובב איתך...‬
‫אבל כשתנסה לדבר עם מישהו,‬
‫אבק יעוף מהפה שלך!‬
‫אין בעד מה."‬
‫הוא אמר,‬ ‫"את תקבלי מה שאת רוצה.‬
‫תקבלי מה שאת רוצה."‬
‫אמרתי, "למה חזרת על עצמך, דוקטור,‬
‫בטון מוזר ולא הכרחי?"‬
‫לא יודעת,‬ ‫בתור מישהי שמסתבכת עם המחשבות שלה,‬
‫אני ישנה הרבה.‬ ‫שנת פחד, אני קוראת לזה.‬
‫אני אוהבת לנמנם,‬ ‫הבעיה היא להתעורר.‬
‫שם אני הולכת לאיבוד,‬ ‫פשוט בגלל‬
‫שזו תחושה מאוד מבלבלת בכל פעם.‬
‫אף אחד לא מנמנם ואז אומר,‬
‫"זה היה רעיון טוב‬ ‫ואני מרגיש נפלא!"‬
‫להתעורר מתנומה זה תמיד,‬
‫כאילו...‬
‫כאילו שאתה חלק מתעלומת רצח‬ ‫ואתה משחק את כל הדמויות.‬
‫צריך לחבר את הדברים לפי הרמזים סביבך.‬
‫כאילו, "מי... מי הייתי?‬
‫שאריות פיצה.‬
‫זה רק הקשה של הפיצה, לעזאזל.‬
‫נראה שהחשוד די מגניב."‬
‫התחושה היחידה שברת השוואה‬ ‫להתעוררות מתנומה,‬
‫היא כשאתה בודק את ההשתקפות שלך‬ ‫בחלון של רכב חונה‬
‫ואז מבין שמישהו יושב ברכב.‬
‫כאילו, "לא! למה זה קורה?‬
‫המשפחה שלי בסדר?‬
‫מה זה שיער?"‬ ‫השאלות לא הגיוניות.‬
‫איך יוצאים מזה? כאילו,‬ ‫"לא הייתי פה...‬
‫זה רק חלום...‬
‫לא, אתה מוזר,‬
‫ישבת באוטו, חונה ברחוב,‬
‫אני רק וידאתי שהפנים שלי במקום.‬
‫ניצחתי."‬
‫אני מסיחה את דעתי באינטרנט,‬
‫ואני מעזה לומר שהאינטרנט‬ ‫הוא לא המקום הכי ידידותי כרגע.‬
‫לא הרבה אנשים יודעים זאת,‬
‫אבל לא הרשו לי לצפות בשקופיות‬ ‫כשהייתי ילדה,‬
‫אז פיתחתי צורך להכין מצגות פאוורפוינט ו...‬
‫אז הטכנאים שלנו תכף ייצאו...‬
‫אני נוסעת הרבה עם זה,‬ ‫וזאת סוג של טרחה.‬
‫זה כאילו, על מי המופע הזה בעצם?‬
‫אז פשוט נקפוץ פנימה.‬
‫זה נקרא "הייתי שלך ב'יולו'".‬
‫תיהנו ממשחק המילים אם תרצו,‬ ‫ואם לא תרצו,‬
‫תשמרו את זה לעצמכם, אבל...‬
‫זה מחקר זניח בנושא‬
‫"כיצד השפה הדיגיטלית מתקיימת‬ ‫במרחב משתנה תמידית",‬
‫שזאת כותרת שקיבלתי ממחולל כותרות‬ ‫של שיחות "טד",‬
‫אבל...‬
‫נראה לי שהצלחתי, אבל,‬ ‫במונחים פשוטים יותר,‬
‫"הרהורים כגון -‬
‫למה אימוג'ים משפחתיים‬ ‫מגיעים רק בצבע עור אחד,‬
‫אבל האימוג'י של הבלונדיני‬ ‫מגיע בכל הצבעים?"‬
‫כמובן שזה לא שווה בלי הוכחה,‬ ‫אז הנה כמה משפחות...‬
‫נהדר, שילובים נפלאים.‬
‫- רואים????? -‬
‫זה מחמם את הלב, אבל, כפי שתבחינו,‬
‫נראה כמו ערכת "הארי הראשון שלי".‬
‫לעומת...‬
‫למה?‬
‫למה...‬
‫למה חברת האימוג'ים חושבת‬
‫שהרבה יותר חשוב לייצג‬ ‫להקת בנים מגוונת אתנית‬
‫מאשר משפחה מגוונת יפה?‬ ‫כמובן, אין לי את כל התשובות,‬
‫אבל אני יודעת מי יוכל לעזור לנו.‬
‫החבר'ה האלה.‬
‫מאז שהתחלתי לדבר על זה,‬ ‫יצאו אמוג'ים נוספים.‬
‫אני מניחה שאנשים דיברו והם הקשיבו,‬ ‫כי עכשיו יש לנו‬
‫את הגברות האלה.‬
‫- התקדמות -‬
‫תודה לאל על שוויון בייצוג.‬
‫וכמובן שהם ממשיכים לעבוד,‬
‫אז...‬
‫לפני שאצלול עמוק בנושא,‬
‫אני רוצה לתת לכם מעט רקע אישי.‬
‫בכל פעם שמציגים רעיון בפורום כזה,‬
‫אנשים צריכים לדעת משהו עליך, אז,‬
‫- מי אני!?!? -‬
‫אני "קומיקאית, כותבת, בעלת אתר אינטרנט".‬
‫כל זה קביל בבית משפט.‬
‫אני "בת, אחות, חברה, חברה/אוייבת, אוייבת,‬ ‫אמי, אוסקר".‬
‫קצת איבדתי את חוט המחשבה שם.‬
‫זה פשוט הפך למשחק אסוציאציות.‬
‫אני "חרדתית דכאונית", כפי שהזכרתי,‬ ‫"בטיפול תמידית, חובבת תסמונת קדם וסתית".‬
‫אני מנסה להחזיר את הדבר האחרון, בגדול.‬
‫"מופנמת ולעתים, שקטה באופן אלים".‬
‫זה מאוד כנה.‬
‫"פמיניסטית, אספנית טרולים ברשת".‬ ‫אני מקווה לתפוס את כולם, אני קרובה לזה.‬
‫"הטרוסקסואלית, עם דגש על 'אל'".‬
‫לא הייתי בטוחה‬
‫איזה חלק להדגיש במילה‬ ‫שיהיה הכי פחות בעייתי,‬
‫אבל נראה לי שהצלחתי...‬
‫כמה אנשים לא יבינו את החלק הבא,‬ ‫הוא לא כל כך מוצלח, אז זה בסדר.‬
‫"בעלת זהות מגדרית טבעית,‬ ‫לא בטוחה בהגדרת 'זהות מגדרית טבעית'".‬
‫זאת הזכות שלי.‬
‫אני "בעלת צבע עור כהה,‬ ‫יכולה להשלים תמונת יח"צ של מכללה".‬
‫שמחה לעשות זאת.‬
‫"שובבה עצורה".‬
‫אני עדיין מתמודדת עם זה,‬ ‫אנא תמכו במסע שלי.‬
‫ואז, כמובן,‬ ‫"משתמשת בציטוטים בצורה לא נכונה".‬
‫זה אני במבט מהיר.‬
‫תודה לכם.‬
‫אני הולכת לדבר בעיקר על שפה,‬
‫אבל אני בטוחה‬ ‫שיש כאן טיפוסים של מספרים, חובבי מידע,‬
‫אני רוצה להבטיח לכם‬ ‫שיש ביסוס‬
‫לכל מה שאגיד.‬
‫הכל שם, אז אל תיתקעו על זה, בסדר?‬
‫אז ממשיכים.‬
‫רציתי להתחיל עם אמוג'ים,‬ ‫משהו שאני מחוברת אליו.‬
‫יש כמה אמוג'ים שאני לא בטוחה לגביהם.‬
‫אמוג'י של ליצן.‬ ‫כאילו, מי ביקש את זה?‬
‫מי חשב,‬ ‫"יודעים מה חסר בשיחות שלי?‬
‫עוד סיוטים."‬
‫אז, אתם לא...‬
‫- אומת אמוג'ים -‬
‫לא בטוחים בקשר לזה.‬ ‫הנה...‬
‫אני לא יודעת אם זאת תנוחה מינית‬ ‫או "תתקשרי אליי".‬
‫אני רק יודעת‬ ‫שאם מישהו יעשה לי תנועה כזאת,‬
‫בייחוד, נניח, גבר לבן,‬ ‫אני צריכה לעזוב.‬
‫האמוג'י של הקרואסון,‬ ‫הבעיה העיקרית שלי כאן‬
‫היא שאין אמוג'י של בייגל,‬ ‫איך אתם מעזים לשים קרואסון‬
‫אבל לא בייגל.‬
‫ובכל זאת,‬ ‫אין לי בעיה עקרונית עם קרואסונים.‬
‫זה סוג של "תתקשרי אליי" בלחם,‬ ‫אם חושבים על זה.‬
‫אלו קצת יותר אפלים.‬
‫מדליה של מקום שלישי.‬ ‫למה זה אמוג'י?‬
‫כאילו, אפילו אם הגעתם למקום שלישי,‬
‫זה יהיה קצת לא מנומס לשלוח לכם את זה.‬
‫או זה, גב כף היד.‬
‫זה היה בסדר עד שהבנו איזה צד של היד זה,‬
‫ועכשיו כולם מתקשרים לעו"ד, נכון?‬
‫ואז זה, פרצוף משקר.‬
‫חשבתי שלמישהו ב"אפל"‬ ‫היה קרדום לחצוב בו,‬
‫אבל אז הבנתי שכל השלושה האלה‬ ‫יכולים להיות טקסט אדיר לפרידה,‬
‫אם תחשבו על זה.‬
‫כאילו, "היו לך שלוש הזדמנויות‬ ‫לשים לי טבעת, שקרן, להתראות."‬
‫יצאה מזה שירה נחמדה.‬
‫ואז יצאו אמוג'ים חדשים.‬
‫זה, האיש עם הזקן, זה טוב למקרה‬ ‫שתיתקלו בממפורד או בבנו,‬
‫ואז סוף סוף,‬
‫יהיה לכם הסמל הנכון להביע את זה.‬
‫אלפית שחורה.‬
‫חשבתי, למה שלא נעבוד על ייצוג נשים שחורות‬ ‫בחיים האמיתיים,‬
‫לפני שנעבוד על האלפים?‬
‫יהיה טוב.‬
‫זה יהיה טוב.‬
‫ואז זה...‬ ‫אני לא בטוחה מה זה מוסיף‬
‫לשיחה...‬
‫שלא כוסה על ידי האמוג'י הזה.‬
‫אבל כנראה שלעין הזאת היה הרבה מה לומר.‬
‫מבינים?‬
‫אמוג'ים מעודדים אותי.‬ ‫ועוד משהו:‬
‫אם תבלו מספיק זמן ברשת,‬ ‫מדי פעם תיתקלו בדעה,‬
‫ובכך שכל אחד יכול להביע את עצמו.‬
‫לפייסבוק יש סט שלם של תגובות‬ ‫לפוסטים של מישהו אחר.‬
‫מה שאני אוהבת בתגובות של פייסבוק‬ ‫הוא שהן מייצגות כרונולוגית‬
‫את הכניסות שלי לפייסבוק.‬
‫- מיקור המונים -‬
‫נתחיל במצב רוח טוב,‬ ‫נפיץ אהבה, נצחק, נהפוך מודאגים.‬
‫ואז אני חושבת,‬ ‫"מה אני עושה עם חיי?"‬
‫ולקראת הסוף, אני אכולת זעם‬ ‫על הבנגים של החברים שלי מסיבה מסוימת,‬
‫לא יודעת למה.‬
‫ציונים של כוכב אחד ב"ילפ".‬
‫זה נראה כמו ביקורת שלילית,‬ ‫אבל אני מוצאת בהם מקור טרי של ספרות.‬
‫זה אחד החביבים עליי.‬
‫"שירות נורא. הציעו לנו קראק‬ ‫בדרך למסעדה.‬
‫שימורי הבית היו בטעם של זבל רך".‬
‫חשבתי שהאישה הזו הייתה בעצם בסמטה,‬
‫וחשבה, "המסעדה הזאת נוראית."‬
‫תמיד אפשר לסמוך על חובבי קפה‬ ‫בנושא ביקורות כעוסות.‬
‫"לא! לא טוב! תלמדו את הבריסטה!‬ ‫קפוצ'ינו חם מדיייייייי!‬
‫ללא שילוב חלב!"‬
‫לא ידעתי מה זה "שילוב חלב"‬ ‫לפני שקראתי את הביקורת,‬
‫אבל לאחריה, אפילו אני זעמתי.‬ ‫הייתי כאילו,‬
‫"למה אתם מפרידים בין הנוזלים?‬
‫זאת טעות."‬
‫עוד אחת.‬ ‫"באתי לשתות קפה ולחכות להופעה‬
‫בתיאטרון האימרסיבי בסיאטל.‬
‫המקום היה סגור, אז חשבנו להמשיך‬
‫אל "סיאטל גרינד" ולחזור ולחכות כאן‬ ‫(ליד התיאטרון).‬
‫קנינו קפה וחזרנו‬ ‫והמקום היה פתוח...‬
‫איזה מין בית עסק מעפן זה?"‬
‫אני אוהבת את זה,‬ ‫כי ברור שהאישה מעולם לא חוותה‬
‫שום סוג של קושי בחייה...‬
‫עד כדי כך שכשבית עסק‬ ‫הופך את השלט מ"סגור" ל"פתוח",‬
‫מזעזע את יסודות הקיום של כל דבר שהכירה.‬
‫והביקורת הזו היא החביבה עליי בכל הזמנים.‬
‫"אני כותבת את הביקורת הזו כדי להזהיר אחרים‬
‫משלישיית הממרחים."‬
‫אני כבר שקועה בזה.‬
‫"בזמן שממרח הפסטו הוא בסדר,‬
‫מטבל החומוס המעושן‬ ‫היה בעל טעם של סיגריות.‬
‫לא אמליץ אפילו לאוייב הגרוע ביותר שלי..."‬
‫למרות שאני אוהבת את הרעיון‬ ‫שמישהו ימליץ על מטבלים לאוייב שלו.‬
‫"ללא ספק, בין חמשת הדברים הכי גרועים‬ ‫ששמתי בפה שלי.‬
‫כמו כן, זה גם היה מאוד... עבה."‬
‫אני לא יודעת מה קרה עם הביקורת הזאת,‬
‫אבל זה נראה כאילו היא הפכה לאירוטית‬ ‫איפשהו באמצע הדרך‬
‫והפכה לסוג של ממרח אירוטי.‬
‫אין לי מושג אם מי שכתב את זה לבש חלוק‬ ‫שנפתח באמצע הכתיבה‬
‫ואז הם חשבו "אלך בכיוון אחר".‬
‫ביקורות של כוכב אחד ב"ילפ",‬ ‫תבדקו את זה.‬
‫עוד משהו...‬ ‫כקומיקאית, אני מקבלת הרבה תגובות ברשת.‬
‫לעתים אנשים נחמדים,‬ ‫אבל בפעמים אחרות הם אומרים,‬
‫"במקום קומיקאית,‬ ‫הלוואי שהיית עשויה מדבורים." שיהיה...‬
‫זו אחת מההערות המרושעות ביותר שקיבלתי.‬
‫"אלוהים ישמור, את כנראה‬ ‫האדם הכי מכוער בעולם,‬
‫אבל מצד שני, לא עזבתי את כדה"א."‬
‫שוב, נהניתי מההערה הזו‬ ‫מכיוון שיש בה ממד של התבוננות עצמית.‬
‫- הערות באינטרנט -‬
‫מצד אחד כתוב "את מכוערת",‬ ‫אבל מצד שני, "מה עשיתי עם החיים שלי?"‬
‫אני מחבבת טרולים שמודעים לעצמם.‬
‫הדבר הבא הוא הערה באינסטגרם‬ ‫שממשיכה לרדוף אותי.‬
‫עדיין אין לי תשובות.‬
‫היא פשוט כותבת,‬ ‫"זה כל כך נכון, דאג."‬
‫מי זה דאג?‬
‫מי זה דאג, קרול?‬
‫אנחנו צריכים תשובות,‬ ‫ולעולם לא נקבל אותן.‬
‫מה שמביא אותי לסוג החביב עליי‬ ‫של תקשורת ברשת,‬
‫אחד על אחד.‬ ‫מישהו מתכתב עם ההורים שלו?‬
‫- הו, אמא -‬
‫טוב. מישהו לימד את ההורים שלו איך לסמס?‬
‫בסדר, זה מתקדם יפה‬ ‫לפי שני האנשים שמחאו כפיים.‬
‫לימדתי את אמא שלי איך לסמס,‬ ‫אני חושבת שהיא התקדמה יפה‬
‫וארצה לשתף אתכם בקצרה.‬
‫בהתחלה היא סימסה כמו באימייל.‬
‫הכינוי שלי, "אפס", יהיה מודגש כנושא.‬
‫ואז היא תתחיל בהודעה.‬
‫"מקווה שהיה כיף בנאשוויל,‬ ‫כשהתחתנו, אבא היה"...‬
‫כאן היא פשוט התעייפה‬ ‫והתרחקה מהטלפון.‬
‫זה כל מה שהיה בנושא הזה.‬
‫"כשהתחתנו, אבא היה"...‬
‫כאילו, "כן, זה נשמע כמו אבא, קלאסי...‬
‫מהלך קלאסי של אבא."‬
‫אז היא התחילה לסמס בצורה יותר מעשית,‬ ‫הנה הודעה מביקור במוזיאון.‬
‫היא כתבה, "תגידי לי לפני שאת עוברת קומה‬
‫אני עם פיקאסו".‬
‫אז כתבתי, "ניפגש ביציאה עוד שבע דקות?"‬
‫בתוך שניות היא הגיבה,‬
‫"כבר בקומת הכניסה ורעבה בבקשה"‬
‫מסתבר שאמא שלי עוברת במוזיאון‬ ‫במהירות האור‬
‫ומרגישה רעב אינסופי.‬
‫לדעתי אוכל עושה אותה עצבנית,‬ ‫יום אחד קיבלתי את ההודעות האלה,‬
‫"אפס, קניתי לך כריך ב'בלוסום'‬
‫קיבלת את ההודעה על הכריך".‬
‫היא צריכה לדחוף את המוצר.‬
‫אז היא ממש השתכללה.‬
‫יום אחד, היא פשוט,‬
‫פשוט שלחה לי תמונה מטושטשת של הירח...‬
‫- הו, אמא 2: ההרגל ממשיך -‬
‫בלי שום הקשר.‬
‫אלא שאז, שעה מאוחר יותר,‬ ‫זה הגיע:‬
‫"ירח גדול ובהיר יותר היום, חמודיי".‬
‫אין לי מושג אם אמא שלי הפכה‬ ‫לחזאית חובבת,‬
‫או שזה הסימן הראשון‬ ‫שהיא הופכת למכשפה, אבל בכל מקרה...‬
‫אני כאן בשביל זה.‬
‫היא גם כתבה את זה:‬
‫"זוכרת שסיפרתי לך על האיש‬ ‫עם השם המצחיק‬
‫בבקשה אל תשתפי אף אחד".‬
‫חשבתי, "זה לא פייר.‬
‫את יודעת מה העבודה שלי.‬
‫זאת חבלה ממדרגה ראשונה."‬
‫כולכם מכירים את האפשרות לכתב יד באייפון?‬
‫לא נראה לי שחשבו על אמא שלי כשהוסיפו את זה‬ ‫ואז יום אחד הקו הזה הגיע‬
‫לי ולאחותי,‬ ‫ואחותי לא התכוונה לעבור על זה לסדר היום,‬
‫אז היא כתבה,‬ ‫"למה הקו הזה?"‬
‫שאלה הגיונית לגמרי.‬
‫נראה לי שאמא שלי לקחה שיעורי אלתור,‬ ‫כי היא הייתה מוכנה לשאלה.‬
‫היא פשוט כתבה, "אלו החיים,‬ ‫הם נתונים לפרשנות,‬
‫ופשוט ממשיכים".‬
‫אמרתי, "כל הכבוד,‬
‫ניצחת."‬
‫אתם ודאי חושבים,‬
‫"אמא שלך די מתקדמת,‬ ‫איפה אבא שלך בכל זה?"‬
‫הוא קצת יותר מוגבל.‬
‫- אבל אבא -‬
‫הוא כותב הודעות כאלה,‬ ‫הנה אחת קלאסית...‬
‫- נשלח מהאייפון שלי -‬
‫הנה הודעה ממנו, הוא לא גבר שמרבה במילים,‬ ‫אז זה נחשב הרבה.‬
‫אז הוא שכלל את הכתיבה שלו‬ ‫למה שנראה כמו חקירה.‬
‫"כמו מה"‬
‫זה שלב מספר שתיים,‬ ‫עכשיו הוא כותב הודעות מלאות.‬
‫"היי אפס, באיזו שעה לצפות‬ ‫לכיף שבחברה שלך?‬
‫זה יעזור לנו לתכנן את היום".‬
‫לרוע המזל, האמוג'ים שלו‬ ‫לא תמיד תואמים את רוח ההודעה.‬
‫זה סוג של שילוב בין פחד לאהבה.‬
‫אולי תגידו שרוב האהבה נובעת מפחד,‬
‫אז הוא די עמוק, למעשה.‬
‫מה שמביא אותי לדבר האחרון שחביב עליי...‬
‫דייטים מהאינטרנט.‬
‫אמרתי שאני במערכת יחסים כיום,‬
‫אבל ישבתי תקופה ברשת.‬
‫הייתי בהרבה אתרים -‬ ‫"מאץ'", "אוקיי קופיד", "ילפ" שהזכרתי כבר.‬
‫- תמיד בליבנו -‬
‫אתם יודעים, לא התחברתי לאף אחד,‬ ‫אבל היו כמה גברים...‬
‫אני לא רוצה שקולותיהם יאבדו.‬
‫אחרת איך הם ייוצגו בחברה?‬
‫אז הנה כמה דברים שכדאי לשים אליהם לב.‬
‫הבחור הזה כתב, "בואי לעשן גראס".‬
‫הוא שלח את זה בחג המולד.‬
‫אמרתי, "ישו, זה אתה?"‬
‫זה ממש נדיב מצידך.‬
‫הנה פרופיל שממש ריגש אותי.‬
‫"אני גבר‬ ‫שמחפש משהו אחר מגברים אחרים,‬
‫כלומר מישהו שרוצה אותו דבר‬ ‫אבל רוצה לכייף בדרך לשם."‬
‫אין בזה שום היגיון, זאת ממש חידה‬
‫של איזה טרול.‬
‫והוא ממשיך,‬ ‫"אני מכור לעבודה."‬
‫טוב, זה די הרבה לשתף על ההתחלה.‬
‫אני לא בטוחה שאנחנו כבר שם...‬
‫אבל תודה שנחשפת.‬
‫קיבלתי הרבה הודעות מבלבלות, כמו,‬
‫"יגיע יום בו לא אוכל לחייך,‬
‫אבל אל תדאגי, אני יודע מה לעשות".‬
‫חשבתי, "בסדר,‬ ‫אז אתה מסתדר בלעדיי.‬
‫אתה לא צריך אותי במשוואה הזאת."‬
‫יש גברים לא כל כך נחמדים.‬
‫כמו ההודעה שקיבלתי, "את הולכת למכון כושר?‬ ‫אם לא, אל תשיבי."‬
‫עדיף ככה.‬
‫עוד אחת. "את מזיעה הרבה?"‬
‫זה נשלח לפני תשע בבוקר. חשבתי,‬ ‫"הוא מוכן לפגוש את האחת."‬
‫יש הודעות די גחמניות.‬
‫פעם אחת קיבלתי הודעה מחתול‬ ‫שהתיישב על המקלדת.‬
‫- מ ג 14 מא -‬
‫אהבתי את זה שהוא המשיך‬ ‫לשלוח לי הודעות,‬
‫ולבסוף הוא אמר את שמו,‬
‫"ג'סטין".‬
‫חשבתי, "לך על זה, ג'סטין,‬ ‫אני אוהבת את הסגנון שלך."‬
‫כמובן שאי אפשר לשכוח את היצורים.‬
‫זאת אחת ההודעות היותר מפחידות שקיבלתי.‬
‫"היי. החושניות הבריאה שלך מסקרנת אותי:‬
‫הפה הסקסי שלך, החיוך החמוד,‬ ‫עור הקינמון שלך וגזרתך הצרה‬
‫מתכנסים יחד לכדי יופי מהמם."‬
‫אני יודעת. חשבתי,‬ ‫"הרובוט הזה למד לכתוב."‬
‫אז הוא המשיך,‬
‫"אני מחפשת מישהי מתוקה, חמודה, סקסית‬ ‫וחכמה לבראנץ'"‬
‫תתכוננו...‬
‫"וגם לפנק ולזיין."‬
‫"לפנק ולזיין".‬
‫חשבתי, "אם איבדתי אותך ב'פינוק',‬ ‫אל תדאגי, יש עוד."‬
‫אני עדיין מודאגת.‬ ‫איך מסיימים יצירה כזאת?‬
‫פשוט מאוד.‬
‫"אני ג'רי. בואי נדבר."‬
‫אהבתי שאחרי כל מה שהוא כתב, הוא חשב,‬ ‫"צריך לסיים חזק.‬
‫מי תוכל לעמוד בפני ג'רי?"‬
‫ככל הנראה, רוב הנשים באתר.‬
‫זה היה נורא,‬ ‫אבל ההודעה הזאת היא המטרידה שקיבלתי.‬
‫הוא פשוט כותב,‬ ‫"אני מדמיין אותך על קצה המיטה מולי,‬
‫מסמן נקודות בהן אעתיר עלייך מעט כאב וחום‬
‫בזמן שאת רואה אותי מולך".‬
‫כן, נראה איך זה יילך.‬
‫אבל להגנתו,‬ ‫זאת הייתה תמונת הפרופיל שלי.‬
‫מה שמסביר גם את ההודעה‬ ‫"האם את מזיעה הרבה?"‬
‫מה שמביא אותנו לשקופית האחרונה.‬
‫רציתי לסיים עם ציטוט.‬
‫"כשזה מגיע לתקשורת דיגיטלית,‬
‫אל תפחדו לשאול את השאלות הקשות.‬
‫איש חכם אמר פעם...‬ ‫'כמו מה?'"‬
‫תודה רבה לכם!‬ ‫תודה שהייתם כה נחמדים!‬
‫תודה!‬
‫עברית: גיא ברדך‬