Mine damer og herrer, ønsk Rachel Feinstein velkommen.
Takk. Det er fint å være her.
Jeg har nettopp besøkt foreldrene mine. Har noen andre det slik?
Når jeg er hjemme, går det bra i seks minutter.
Så blir jeg forbannet,
og så får jeg dårlig samvittighet fordi jeg er forbannet,
og så spiser jeg masse brød. Jeg brør meg gjennom helgen.
Faren min bruker Facebook.
Har noen av dere foreldre som bruker Facebook? Det kan være leit.
Han er veldig aktiv.
Profilbildet er så forvirrende. Han bare stirrer ut på ingenting.
Hvorfor velge det bildet? Han ser aktivt forbannet ut.
Han har et merkelige, demonsk blikk.
Og så skriver han lange, politiske, ustabile tirader på Facebook.
Han kan ikke å redigere det han har skrevet,
så han skriver en kommentar under det han skrev i kommentardelen.
F.eks.: "Jeg må få beklage at jeg i min tidligere melding
skrev følgende ord feil."
Og så liker han sine egne kommentarer.
Moren min liker å logge seg på
og bruke pappas Facebook-side.
Hun sier: "Jeg og din far deler Facebook-side."
Det er ikke en greie. Man kan ikke gjøre det.
Pappa har sin egen sataniske side, og den er hans.
Hun sier: "Jeg liker å logge inn på din far side
og fortelle vennene dine at de ser flotte ut på bildene."
Det ser dermed ut som om pappa prøver seg på vennene mine.
En katastrofe!
Når venninnene mine legger ut bilder av seg selv,
kaster mamma seg på pappas side og skriver:
"Du store! For en flott figur du har, Lisa.
Tenk at du nettopp har fått barn når du har en så heit kropp.
Skikkelig stilig."
Og der står pappa
og bare stirrer.
Hans forvirrende, kalde uttrykk.
Det ser ut som om han forfører alle vennene mine.
Jeg sa til ham at jeg ville bruke det.
"Jeg har brukt vitsen, og du ser det kanskje på internett.
Den handler om deg og Facebook."
Han svarte: "Flott! Jeg kan dele det på Facebook."
Han delte en lenke rett til YouTube
sju ganger.
Og så likte han alle sju.
Mamma er aggressivt liberal.
Mammas drøm var at jeg
skulle gifte meg med en homofil Black Panther, tror jeg.
Når hun besøker meg i New York, prøver hun å bli venner med Uber-sjåføren
og si unnskyld for Trump. Det er grusomt!
Jeg føler at hun vil piffe opp det hun synes er et viktig
kulturelt øyeblikk.
Stopp!
Stopp alt du mener må skje nå.
Hun elsker å lese navnene deres. Hun elsker et etnisk navn.
Hun liker å bite i et etnisk navn og gjøre ære på det.
Hun sier: "Unnskyld, Suruhanjay.
For et flott navn.
Hvilket område er det?"
Han er ikke en vin. Han er en mann.
La ham være.
Hun fortsetter: "Jeg må bare si, Suruhanjay,
at jeg er lei for alt det fryktelige
som president Trump har sagt om muslimer."
Det er ikke sånn man sier det, mamma. Det er rasistisk.
Hun fortsetter: "Vi synes muslimer er fantastiske.
Du er velkommen i mitt nabolag,
sier nå jeg, Suruhanjay."
Han stirrer på henne: "Jeg er sikh, di hvite kjerring.
Kom deg ut av drosja mi."
Vel bekomme. En kulturell bro er bygget. Hvem er neste?
"Han hater deg," sier jeg.
Hun forstår ikke hvilket inntrykk hun gir, og hun...
Hun fortsetter å sjokkere folk
med å si: "Vel bekomme. Du store, for en dag jeg har."
Hun kler seg alltid i det samme. Hun kjøper sånt man tar bilder av i butikken.
Hva slags idiot kjøper noe slikt?
Så tar man et ironisk bilde og legger det ut på Instagram.
Det er mammas drøm, hva nå det er. Mamma hiver seg etter det. "Vent litt.
Hva har vi her?"
Er det navaho-dansere og ananas på samme kjole?
Vant jeg nettopp i lotto?
Du store, er det flamingoer og geishaer på samme brosje?
Er jeg klar for Nicaragua-turen?
Men når det gjelder drosje-tingen,
så har jeg gjort samme versjon som full, hvit jente.
Gjør dere det?
Man er full og prøver å bli kjent med Uber-sjåføren.
Man tror man har et vakkert øyeblikk
og løser alle verdens problemer, men neste dag
ser man at det bare er meningsløs drittkasting i fylla.
Jeg og vennene mine setter oss i en Uber og roper: "Vi elsker deg!"
Han svarer: "Jeg elsker dere. Jeg elsker alle i hele verden."
Kanskje han også var full.
Han sier: "Alle i verden er flotte mennesker."
Vi svarer: "Vi er flotte!"
Venninnen min spytter på seg selv, puppen henger ute.
Jeg hadde et homsepar med meg.
Han sier: "Jeg bryr meg ikke! Homser. Bare fortsett!"
Han ga dem lov til å være homser.
De var så drita at de ble smigret. "Tusen takk!"
Han sier: "Alle er så forbanna over homseekteskap.
Jeg bryr meg ikke om det.
Om to bukser vil gifte seg, er det helt greit."
Det var sånn han avsluttet det.
To buksepar som gifter seg.
Så fortsetter han: "Alle rasene må lære å leve sammen."
Vi roper: "Alle rasene!"
Venninnen min spytter. Skjørtet er over hodet.
Han sier: "Alle er venner. Svarte. De er flotte mennesker.
Latinamerikanere. Gode mennesker.
Alle sammen sammen. Asiater.
Alle tuller med asiatene.
De sier asiatene har små peniser.
Det er ikke snilt.
Det er stygt å si. Alle sier alltid bitte små penis asiater. Ikke sant.
De har normale, vanlige, sterke peniser."
"Du er lidenskapelig opptatt av asiatiske pikker," sier jeg.
Han svarer: "Alle rasene sammen,
vi er venner, vet du. Polakker, jamaicanere."
Men alle er rasister mot noen, om man ser nøye nok.
Han sier: "Jamaicanere, flotte folk.
Algeriere,
noe dritt."
Grunnen er alltid spesifikk. Han skrur ned musikken.
"Kjøp aldri skinn av en algerier."
Hva faen?
Det er den mest spesifikke setningen jeg har hørt.
Han sier: "Jeg kødder ikke.
Bytt aldri lærpung med en algerier
med en lang negl på venstre hånd.
Han vil lure deg."
"Takk skal du ha.
Vi var på vei til den algeriske skinnbasaren.
Vi har ombestemt oss.
Ta til venstre her."
Det var rart å være hjemme,
men jeg fikk treffe en venn.
Hun kom med datteren, som er seks år og veldig søt.
Men hun er inne i en rar fase
hvor hun vil se hvordan kvinner ser ut nakne,
så hun prøvde seg på meg hele helgen.
Det er rart å bli lagt an på av en seksåring.
Vi lekte med dukker på gulvet, så stopper hun og sier:
"Du bør ta av deg skjorten din."
Det har jeg ikke lyst til.
"Jo, kom igjen, Rachel. Ta av deg klærne."
Hun spør ingen andre om det.
Det er som om: Vi vet at du er her for å strippe.
Så tar hun tak i skjorten og trekker den sakte ned
med et sykt uttrykk.
Og jeg trekker den på igjen.
Så sier hun: "Vil du ha godteri?"
Og det vil jeg jo. "Ja, hvor er det?"
Så oppdager jeg at hun lokker meg, som en pedofil.
Det er omvendt pedofili.
Jeg hjalp venninnen min å bade henne.
"Rachel, ta av deg og kom i badekaret.
Jeg spør ikke igjen.
Har jeg fortalt deg at du ser ut som Wonder Woman?"
Det fungerte i et sekund.
Jeg ble for smigret. Jeg tenkte over komplimenten.
Wonder Woman? Jeg ser det.
Hvor mye trenger jeg seksåringens kompliment?
Jeg fortalte moren hennes: "Hun sa jeg liknet Wonder Woman."
Hun svarte: "Det sier hun til alle, Rachel.
Du hoppet vel ikke i badekaret?"
Moren min hater den.
"Det er bare for rart. Du kan ikke ta den på scenen.
Kvitt deg med vitsen i talentkonkurransen."
Det er det hun kaller mitt stand-up-show.
Foreldrene mine forstår verken meg eller showet.
De forstår brødrene mine bedre.
De er gift, har barn. De er ferdige, i mine foreldres øyne.
De vet ikke hva som vil skje med meg.
Jeg gjør dem nervøs. Ingen vet hva de skal spørre om.
De stirrer på meg som en lavalampe.
Moren min ser på meg og sier:
"Hvordan går det med New Yorks undergrunns-komikere?"
"Jeg er en del av samfunnet. Jeg betaler skatt."
Moren min tror jeg får betalt i opium i bakgatene.
Jeg forvirrer dem.
De vokste opp i en annen tid.
Pappas kjæreste fra skolen dumpet ham
fordi han ikke hadde nok skolestolthet.
Det er den beste grunnen til å dumpe noen.
Det vil jeg gjøre. Jeg vil dra tilbake i tid og si: "Hør her, Wally,
du vet hva jeg vil si. Det er over.
Beklager, Wally, men du har ikke nok skolestolthet.
Hvordan kan jeg leve med at du ikke eier entusiasme for Villkattene?
Du stikker ikke en finger i meg før du tar bølgen før kampen, Wally.
Jeg vet foreldrene dine ble drept av villkatter,
men det er ingen unnskyldning."
Det ble litt merkelig på slutten.
Faren min gjorde også...
Vi har mange problemer med ham,
for han driver og strekker ut ute blant folk.
Det er forvirrende, for jeg har aldri sett ham gjøre noe fysisk aktivitet.
Han er på søken etter å bli så smidig som mulig
til ingen verdens nytte.
Han oppfører seg som om trening kan angripe ham når som helst.
Han vil være klar, sånn i tilfelle.
Han har en slags frodig mannekropp,
men stopper hvor som helst for å tøye ut.
Han bryr seg ikke. Han elsker å tøye ut offentlig.
Elsker postkasse-tøyning
samtidig som han lager merkelige, grufulle mannehyl.
Han holder fast i hva som helst og...
Merkelige pterodaktyl-lyder.
Brødrene mine og jeg kaller dem flauetøy, for vi blir så flaue.
Vi prøver å advare hverandre før det skjer.
Vi var på en restaurant, men fant ikke pappa. Han hadde stukket av.
Og mamma fornærmer kelneren.
Hun sier: "Alejandro, hvilket område er det?
For et fantastisk innfødt navn."
Jeg spør: "Hvor er pappa?" Mamma er ferdig. Det er over.
Hun svever rundt i kjolen og fornærmer alle.
Broren min mener at han nok flauetøyer et sted.
Og vi så ham tøye ut
på en annen manns stol mens denne spiste.
Faren min mente det var greit å bestige en fremmed
og utføre en dyp lyskestrekk bak hodet hans.
Han sier: "Unnskyld, sir.
Ah!"
"Slutt å dyppe teposen i mannens munn.
La ham få nyte kyllingen."
Jeg har reist mye i det siste.
De som vet hvordan komikeres liv er...
Folk bryr seg ikke.
De sender enhver sexforbryter for å hente oss på flyplassen.
Jeg var midt i et show i Alabama, og sa noe en fyr ikke likte.
Han reiste seg midt i showet og sa:
"Jeg liker ikke det du sa."
Og fortsetter:
"Dessuten har du kameltå."
Der har dere hele livet mitt.
Jeg trodde ikke at jeg hadde kameltå,
men jeg ville ikke bøye meg for å se
på fitte-området foran publikum.
Så reiser en dame seg og sier:
"Nei, hun har ikke kameltå.
Jeg trodde også det i begynnelsen.
Det er ikke en kameltå,
det er bare måten lyset skinner på buksa."
Så reiser en tredje seg.
"Det er sant. Det er ikke en kameltå. Det er lyset. Bare fortsett."
Publikum ble til et offentlig møte om skrittet mitt.
Det var grusomt! Så går jeg av scenen.
Jeg tenker over det som har skjedd.
Eieren av klubben kommer og sier:
"Du er den første jøden jeg har kjent i hele mitt liv."
Han sa jeg var hans første jøde.
Det er bedre enn å være den siste.
Så sier han: "Jeg har malt et bilde til deg."
Han hadde malt Davidsstjernen til meg.
Det var noe av det verste jeg har sett.
Ett blikk på maleriet,
og man visste at han ville drepe. Han dreper snart, tror jeg.
Han viftet med det foran meg.
"Ja, hun liker det.
Det er jøden sin. Hun elsker Davidsstjernen."
Han viftet det foran meg som en slags bondetamp-matador.
Han stirret på meg og sa: "Hun liker det."
Jeg prøvde å forstå hva det var han ville skulle skje.
Hva var hans ideelle slutt her?
Kanskje onkelen sa da han var liten at det var alt han trengte for å knulle en jøde.
Kanskje han tok ham til side
og sa: "Om du vil knulle en jøde,
så trenger du bare å vifte en Davidsstjerne foran ansiktet.
Vift og vær tålmodig. Det kan ta litt tid.
Det er som å få en valp ut fra under verandaen.
Når jøden er klar, får huden hennes samme farge som penger.
Når den har den perfekte valutafargen,
har du jøden akkurat der du vil ha henne.
Da vil hun rope: "Stikk den inn!"
Vi bor sammen nå...
Jeg prøvde å ha telefonsex med kjæresten min på hotellet.
Han ville ha telefonsex.
Jeg var distrahert,
for jeg prøvde å spise makaroni og ost samtidig.
Jeg fant ingen gaffel på rommet, og brukte et kaffefilter i stedet.
Dette er en sexy historie.
Bare kul ereksjonen, og hør etter.
Jeg prøver å få i meg makaronien, og han sier:
"Hva har du på?" Jeg kom ikke på noe sexy.
Jeg hadde på meg en altfor stor T-skjorte
med bilde av Tupac...
med to fingre i været. Under sto det: "Ikke stol på noen."
Jeg følte ikke at det var så sexy. Så jeg sa: "Jeg har..."
Jeg kom ikke på noe sexy.
"Jeg har på meg en buksedress i kordfløyel,
for jeg er ei lita hore som elsker kordfløyel.
Jeg har på meg en navaho-kappe med ananas på.
Og med flamingoer.
Jeg er klar for reisen til Nicaragua."
Han blir sint fordi jeg liker å tulle rett etter sex.
Jeg har aldri hatt behov for en se-hverandre-i-øynene-periode etter sex.
Nå er sexen ferdig, og vitsene kan komme.
Jeg liker å kaste småpenger på en mann etter sex. Det er morsomt for meg.
Da føler jeg meg mest i live.
Jeg bare tar noen mynter og kaster dem...
på hans idiotiske etter-sex-kropp
og sier: "Mindre er mer fra deg.
Ta myntene og hold kjeft om det som skjedde her. Ok?
Gå ut og kjøp deg noe fint...
fordi du er verdt det."
Han ble sint en gang... Vi skulle til å begynne,
og jeg gikk for å hente pengene for å ha dem klare.
"Hva faen er det du gjør?"
Beklager,
men jeg kan ikke si at det ikke vil fortsette å være morsomt.
Det er bare en morsom periode etter sex.
Man har gjort latterlige ting sammen,
så skal man bare ligge der? Da må jeg le.
Menn... Kroppene var viktig.
For 20 minutter siden hadde de kraftige, seksuelle kropper.
Nå utfører de bare de slappe,
ettersex-ærendene rundt i rommet
og henter vaskekluter.
Det finnes ikke noe dummere
enn de ærendene man må ut på etter sex.
De lidenskapelige øyeblikkene blir til dum, naken henting.
Jeg satt på bussen en gang etter et brudd,
og jeg satt og gråt en skvett da en dame spurte:
"Hvorfor gråter du?" Hun var en hyggelig bengalsk dame.
"En fyr dumpet meg."
Hun sa: "Gråt aldri over mannen.
Alt menn bryr seg om er skrittet ditt."
Det er rimelig. Jeg hører.
Hun fortsetter: "Menn er som katter.
De mjauer for å komme seg inn. Mjau, mjau.
Det er alt de vil ha, skrittet. Mjau, mjau. De klorer på døra,
og du slipper ham inn. Hva gjør de? De straffer skrittet ditt."
Det var som om hun fantaserte
om en god pikk hun hadde hatt en gang.
"De straffer det.
Så snart de er ferdig med skrittet,
begynner de med mjau, mjau, for å slippe ut igjen.
Det er alt de vil ha. Skrittet."
Jeg tenkte at det var mye å få med seg, men jeg lyttet.
Hun sa: "Mannen min... Jeg liker ham ikke.
Han er som en søppelperson."
Det må være tidenes fornærmelse.
Mye bedre enn å kalle noen for en drittsekk.
En søppelperson!
Fyren jeg treffer nå...
Vennen min tok meg med på en fest for å møte ham.
Han er brannmann. Vi dro på fest i Brooklyn for å møte ham.
Da jeg kom, er alle ganske fulle.
Så reiser en fyr seg
for å skåle for de andre karene i brannvesenet.
"Jeg vil bare si at jeg elsker dere mer enn noe annet.
Dere er mine brødre, mine venner."
Det høres ut som en trussel, men det var vakkert.
"Dere er ikke bare min brødre, men mine aller beste venner."
Jeg tuller ikke, men alle mannfolkene svarte med:
"Patrick tar den i rumpa, tralla la.
Patrick tar den i rumpa, tralla la la la."
Man har aldri hørt folk mer lykkelige
mens de sang verdens dummeste sang.
Fyren klatrer stille ned fra baren,
samler sammen sine vakre tanker og går.
En annen fyr klatrer opp på baren like etter for å skåle.
Jeg lurer på om dette blir annerledes.
Han sier: "Jeg elsker dere. Dere er mine brødre, og jeg ville dø for dere."
"Bryan tar den i rumpa, tralla la."
Jeg ser på en av dem, og han sier: "Liker du ikke musikk?"
Han trodde det var problemet med sangen. "Du har rett.
Jeg har aldri vært en stor fan av kunst."
Han sier: "Du har ikke hørt det andre verset."
Som om det var: Patrick tar den i rumpa,
og vi gleder oss over retten til det.
Kjæresten min sang ikke.
Det var første date.
Jeg ser på ham og lurer på om han vil synge om Patrick som tar den i rumpa.
Han bare ser på meg sånn.
Noe som fikk ham til å virke som en perfekt gentleman, fordi han ikke sang.
Han kunne ikke teksten, for det var ikke hans mannskap.
Jeg tok ham med hjem til foreldrene mine.
Mamma har på seg en kappe med ananas for overgangsalderen.
Så kommer pappa og sier: "Er du brannmann?
Jeg har et dødt ekorn i hagen. Kanskje du kan hjelpe meg med det?"
Han er brannmann, ikke dyrefanger. Han sier: "Hjelp meg."
Han går ut i hagen, peker på det døde ekornet
og sier: "Du kan vel ta deg av det?
Det blir enten deg eller kona mi. Jeg tar ikke på det."
Han er søt, faren min.
Så sier han: "Blir det deg,
skal du få 20 dollar."
Kjæresten min ser på meg. "Mener han det?"
Jeg svarer: "Absolutt, foruten pengene.
Du får ikke et øre fra ham. Det er helt sikkert."
De var litt mye.
Jeg prøvde å finne en måte å rømme fra familien,
så jeg dro til en venninne. Vi vokste opp sammen, og hun...
Da jeg var liten, ville jeg bare gifte meg og være en rosa prinsesse.
Det var målet mitt. Jeg skulle bli 18 og få barn,
fram til jeg så hennes foreldres ekteskap.
De kranglet bestandig. De var alltid fiendtlige mot hverandre.
De hadde et stort bilde fra bryllupet.
Men de gikk rundt i leiligheten forbi bildet
og sa: "Faen, Cathy. Faen."
Han var alltid forbannet.
"Faen, Cathy, kaffen smaker dritt."
Han klandret Cathy for ting hun ikke var ansvarlig for også.
"The Bears skylder fire. Faen, Cathy!
Faen, Cathy! Inflasjon, Cathy. Faen!"
Alt hun sa til ham, var: "Fiks vaskemaskinen!
Fiks vaskemaskinen, Hank!"
Det var mannen hun forelsket seg i.
Hun så ikke engang mannen lenger. Bare ei tang.
Jeg stirret på bryllupsbildet deres og lurte på hvordan det skjedde.
Kanskje de hadde en date og han ble ivrig.
Han tok nok noen armhevinger, eller hva det var menn gjorde på 50-tallet.
Jeg har ingen informasjon.
Og hun tenkte nok: "Hank kommer. Jeg får sette ut boksene.
Spraye håret og sette ut boksene.
Kanskje får han noe om han har nok skolestolthet."
Jeg prøvde å rømme fra familien
og ble med på en spinning-time.
Jeg ville ha med treningen,
men så begynte de med inspirasjonsroping.
Jeg liker ikke det.
Jeg liker ikke det sammen med trening. "Vi er her sammen."
"Nei, det er vi ikke, Kelsey.
Vi er ikke her sammen.
Hvis jeg kom hjem til deg, ville du ringt politiet."
Men folk henger seg på.
Jeg bare...
Jeg liker ikke kollektiv entusiasme. Har aldri likt det.
De får alle til å si det samme.
"Dere må se på syklisten til høyre for dere.
Gi henne en high five og si: 'Kom igjen, jente!''"
Det er en av de verste tingene jeg har blitt bedt om. Jeg fikk panikk.
Finnes det et alternativ?
Kunne jeg ikke bare drepe en fugl?
Folk gjør det med glede.
Så prøvde jeg å gjøre det. Jeg så på jenta ved siden av.
Jeg prøvde å være entusiastisk.
Jeg så på henne og sa: "Kom igjen, jente!"
Hun bare: "Hva?"
"Kom igjen, jente!"
Da så jeg at hun hadde øretelefoner.
Hun tok dem av og unnskyldte seg.
Jeg sa: "Kom igjen, jente!"
Men hun hadde ikke hørt instruktøren.
Så jeg hørtes ut som en psykopat.
Tar henne
på skulderen midt i timen.
"Hva vil du?" Og jeg bare: "Kom igjen, jente!"
"Hold deg unna meg."
Og instruktøren får følelsen av at jeg ikke er med,
så hun prøver å trekke meg inn. Hun roper: "Rachel. Se på Rachel.
Sykkel 36. Hun tenker at hun er en rockestjerne."
Jeg har aldri tenkt det i hele mitt liv.
Jeg skal dø stille
i et privat hjørne som jeg selv har valgt.
Jeg har aldri tenkt at jeg er en "rock".
Så sier hun: "Benytt dere av dette øyeblikket
og ta kontroll over enhver giftig kraft
som finnes i livet og som ikke gjør dere godt.
Dere skal fjerne den giften nå."
Og en av jentene sier:
"Faen ta deg, Scott."
Det ga meg
så mye glede
at jeg oppdaget at jeg var en fryktelig person.
Gud vet hva Scott har gjort mot jenta,
men den stakkars kvinnens smerte fylte meg i måneder.
Jeg lo så jeg gråt.
Det skjedde for lenge siden,
men når jeg treffer romkameraten min...
Når jeg møter henne, sier jeg: "Faen ta deg, Scott.
Denne gangen er det virkelig, Scott.
Jeg har mine grenser.
Jeg er en rockestjerne. Jeg fortjener bedre, Scott."
"Samma det.
Faren din sa på Facebook at det ryker av meg."
Takk skal dere ha.
Tekster: T Shortland