Hyvät naiset ja herrat, toivottakaa tervetulleeksi Joe List.
KÄSIKIRJOITTANUT JOE LIST
OHJANNUT TROY MILLER
Kiitos!
Sepä oli -
mukavaa.
Tuo oli varsin kammottavaa.
Kivaa. Vaikutatte mukavilta.
Aiemmassa show'ssa oli näköiseni tyyppi.
Sanoin: "Hei tyyppi, näytät minulta!"
Hän oli ihan...
En halunnut loukata tunteitamme.
Siitä tosiaan selviää, miltä itse näyttää.
Kertokaa jonkun näyttävän teiltä, ja katsokaa reaktiota.
Sanokaa tuntemattomalle: "Näytät minulta!" Hän: "Haista huilu!"
Tiesin. Kiitos rehellisyydestäsi.
Olen epävarma. En usko vaimoni pitävän ulkonäöstäni.
En tiedä, onko teillä sitä ongelmaa suhteissanne.
Kysyin: "Kulta, olenko sinusta kuuma?" Hän sanoi: "Olet suloisin."
Ne eivät ole synonyymejä.
"Olenko seksikäs?"
"Olet hyvin täsmällinen."
Onhan se totta.
Tässä kontekstissa tosin loukkaavaa.
Kävellessäni pois pohdin itsemurhaa.
Hän: "Olihan sinulla hyvä elämä." Se ei ollut kysymys!
Olen epävarma. Minua bodyshamettiin nuorena.
Uusi termi. Silloin kutsuimme sitä -
"ulkonäöstä huomauttamiseksi päin naamaa".
Se oli sen termi 90-luvulla.
Minua pilkattiin isosta otsasta.
Tyttö kutsui minua vitospääksi.
En tuntenut moista termiä.
Olin hämmentynyt.
"Kuin isopää, mutta isompi. Vitospää."
Pilkan uhrina on kurjaa,
ja sitten haukkuja selittää pilkkansa.
"Ei huono. Huomaan vitsin."
Jos haukutaan läskiksi,
voi olla: "Minä dieettaan ja liikun,
sittenpä näet."
Mutta jos pilkataan otsasta,
ei sille voi tehdä mitään.
"Syön salaatin. Pidän otsaani silmällä."
Olin fiksu. Yritin pitää kulmiani ylhäällä koko ajan.
Se kutisti otsaani.
Näytin yllättyneeltä vuosia. "Uskomatonta!"
Nuorena sitä joutuu pilkatuksi. Lapset ovat sosiopaatteja.
Aikuiset yrittävät olla suht mukavia. Lapset eivät välitä.
Sain luonnollisesti kasvupyrähdyksen.
Housuni eivät kasvaneet mukana.
Housut eivät toimi niin. Lahkeeni olivat siis liian lyhyet.
Jouduin siitä pilkatuksi.
En ymmärrä.
Luulin käyväni keskustelua luokkatoverini kanssa.
Hän: "Onko tulossa tulva?"
Minä: "Enpä usko,
ulkona ei edes sada. Mitä?
Emme ole vesistöjen lähellä. Ei siis huolta."
Hän: "Lahkeesi ovat liian lyhyet."
"Enkö ottaisi kenkiä jalasta, jos olisi tulossa tulva?"
Hän: "Olet idiootti." Minä: "Vitsisi eivät toimi,
puhu vitospää-tytölle. Voisit kehittyä."
Sanoin äidilleni: "Palauta housut, ne eivät ole hyvät."
Hän toi toiset housut. "Entä nämä?"
"Enpä tiedä, maanantaina se nähdään!
En tunnista enää hyviä housuja!
Pidin edellisistä. Ne olivat mukavat ja tuulettivat nilkkoja."
Palautimme housut Searsille. Ostimme sieltä housumme.
Ja työkalut ja renkaat. Ostimme sieltä kaiken.
Äitini: "Palautamme nämä."
Kassa: "Miksi?"
Äitini: "Poikaani kutsuttiin Huck Finnin näköiseksi homoksi. Riittääkö se?"
Kassa: "Sepä kamalaa. Saatte toiset housut."
Äitini: "Lapset voivat olla kamalan hauskoja."
Minä: "Tuo oli turhaa, mutta okei."
Tositarina.
Ihmiset yrittävät piristää pilkan uhria.
"He ovat vain kateellisia." Onko tuttua?
Söpöä, mutta se ei ole syy pilkkaan.
Jo lapsena olin: "Ei se ole syy.
ja siksi pilkkaavat minua, mutta en usko."
Ei kateudesta pilkata. Sitä pilkataan, koska se on hauskaa.
Siitähän termi tulee.
Pilkka.
"Et ole hauska, siispä luomme hauskaa -
käyttämällä naamaasi, vartaloasi ja luonnettasi -
sekä nyt myös lahkeitasi.
Tarvitset terapiaa. Meillä on hauskaa, koska pilkkaamme sinua."
Oletteko salaa pilkanneet jotakuta ja hän olikin paikalla?
Se on kurja tunne.
Niin tapahtui minulle juuri. Olin Arizonassa -
ja menin stetsonkauppaan.
Kasvoin Uudessa-Englannissa, ja olen ollut vuosia New Yorkissa.
Minulle stetsonkauppa on kuin pilailupuoti.
Kokeilin hattuja: "Olen helkkarin idiootti!"
Katsoin taakseni ja kaksi cowboyta tuijotti minua vihaisena.
Jos he tulisivat Nykiin, laittaisivat lasit päähänsä -
ja sanoisivat: "Olen hermostunut!" Se loukkaisi minua.
En pilkkaa stetsoneita. Se suojaa auringolta olkapäitä -
ja moderneja ajatuksia. Ne sopivat siihen hommaan.
Minulle stetson ei sovi. Joillekin sopii.
Monet näyttävät kuumilta vahvoine leukoineen ja hartioineen.
Niin se toimii.
Minulla se ei toimi.
Vaikka minulla olisi buutsit ja viikset,
näyttäisin homolta, jonka poikaystävä pitää cowboysta.
Se olisi naamiaisasu hänen synttäreilleen.
Jotain erityistä miehelleni.
Minusta ei sanottaisi: "Katsokaa tuota cowboyta",
vaan: "Katsokaa tuota prostituoitua."
Minä: "Päivää, kamu."
"Väärä aksentti."
"Eka päiväni. Kuka haluaa seksiä rahasta?"
Kaverini sai idean, kun menimme elokuviin.
"Salakuljetetaan omat karkit." Sehän on klassikko.
Selvää säästöä.
Siinä tosin tarvitaan itsevarmuutta.
Minulla sitä ei ole.
Olin hermostunut. Murruin välittömästi.
"Kaksi lippua Jalkaan teipattuun Snickersiin. Piru!"
Menin kotiin syömään karvaisen suklaapatukan.
Jostain syystä poistin käärepaperin ennen teippausta.
Elokuvakarkki on kallista, mutta maksan sen.
Kiihotun siitä seksuaalisesti.
He käyttävät meitä hyväkseen,
joten se tuntuu likaiselta.
"M&M-pussi, kiitos." "Seitsemän dollaria."
Minä: "Niinpä!
Ota 20. Ruiskuta kuumaa voita rinnalleni -
ja kutsu minua nartuksi." "Että mitä?"
"Kaada kokis päähäni. Haluan olla tahmea!"
He: "Sir, rauhoittukaa."
Jos minua hyväksikäytetään, saan tehdä heidän olostaan epämukavan.
Yritän rauhoittua.
Käyn salilla. Rauhoitun siellä. Nostelen painoja.
Sitä ei huomaa, koska hihani ovat pitkät.
Suosikkini on settien välinen tauko,
jolloin tarkistetaan puhelin ja lähdetään kotiin pariksi viikoksi.
Palaan pian. Toistoja täytyy lisätä.
En pidä salistani. Siellä on vain kehonrakentajia.
Täällä taitaa olla turvallista puhua heistä.
En pidä siitä termistä.
Kaikki me olemme kehonrakentajia.
Jotkut vain rakentavat paskempaa kehoa.
Yksi tyyppi oli jättimäinen, liian iso.
"Sinun ei kuulu olla noin iso."
Hän nosteli minulle tuntemattomia painoja.
Hänen päänsä ympärillä oli painoihin kiinnitetty johto.
Hän nosteli painoja.
Ja kiljui.
Meillä on eri päämäärät.
Se tyyppi on yhteisölle vaaraksi.
Jos treeneissä etenee niskaan,
voi lähteä kotiin -
halaamaan isää ensimmäistä kertaa.
En sitten ensimmäisen elinvuoteni ole halunnut vahvistaa niskaani.
Pari ensimmäistä elinkuukautta:
"Tämä ei ole tarpeeksi vahva. Tarvitsen apua."
Sitten se vain toimi.
Minulla on vitospää, ja jaksan kannatella sitä.
En pidä huutajista salilla.
Kuitua he tarvitsevat salin sijaan.
Huutajat käyttävät aina vapaita painoja.
Kukaan lehteä lukevista kuntopyöräilijöistä ei huuda.
Se on turhaa.
Kovin päästämäni ääni salilla on...
Jotain tuollaista.
Kerran huusin apua. Se oli ymmärrettävää.
Pudotin painon rinnalleni.
En nähnyt ykköstä 30:n edessä. Se oli enemmän kuin luulin.
Pudotin sen rinnalleni.
Onneksi niskaäijä tuli luokseni.
Sanoin: "Luojan kiitos, arvostan tätä."
Pidän rintani treenaamisesta Se on seksikäs lihas.
Onko minulla hyvä rinta? Kaikki naiset eivät pidä rinnasta.
Kukaan tuskin pitää niskasta.
En ole tavannut naista,
joka pitäisi huumorintajuisesta ja paksuniskaisesta miehestä.
Tein penkissä matalapainoista ja matalatoistoista...
Kiitos. Tuo oli paras reaktio kyseiseen vitsiin.
Niskaäijä tuli luokseni.
Hän: "Voimmeko vuorotella settejä?"
Minä: "Ota koko laite.
Ota lompakkoni ja rahanikin, jos tahdot.
Aataminomenallasi on sikspäkki. Se on pelottava."
Joskus ihmiset vaihtelevat laitteiden välillä.
"Mitä kohtaa treenaat?"
Minä: "Treenaan vitsiä sinusta.
En tarvitse laitteita.
Tutkin vain psykoottista elämätyyliäsi,
ja raportoin siitä tuntemattomille heidän ilokseen."
Kun laitteita vuorotellaan, joku tyyppi seisoo -
genitaalit silmien edessä.
Hänen ottaessa laitteen, saa itse seisoa -
pienemmät genitaalit hänen edessään,
kun hän nostaa 75-kertaisen kilomäärän minuun nähden.
On kuin joku sekstailisi tyttöystäväni kanssa.
Minä: "En ole hyvä siinä.
Käy hommiin!
Noin sitä pannaan.
Minunko vuoroni? Selvä."
En suostu kumpaankaan.
Jos joku haluaa vuorotella, sanokaa, että lopettelette juuri.
Tein niin äskettäin. Sanoin lopettaneeni,
mutta hän oli nähnyt minun istahtavan siihen sekunti aiemmin.
"Tässä. Lopetin juuri.
Treenaan pakaroita -
istumalla jokaiseen laitteeseen.
Koko treeni on ohi neljässä minuutissa.
Takareiteni ovat vahvat."
Sitten hölkkään toiseen kaupunkiin,
koska pelkään kaikkia salikävijöitä.
Pidän salista. Haluaisin olla koviksempi.
Edes niin, että voisin hakata jonkun, jos olisi pakko.
Miehenä pitäisi pystyä puolustamaan naistaan.
Minä tuskin pystyisin.
Jos joku kutsuisi vaimoani huoraksi, sanoisin: "Ikävää, että tunnette niin.
Kaikilla on menneisyys!
Jakaannutaan, jotta toinen selviää!" Tönäisen häntä.
Yritän rauhoittua. Juon teetä.
En anna ajatusteni juoda teetä.
Teen pitäisi rauhoittaa.
Amerikassa ei juuri teetä juoda.
Olin juuri Starbucksissa, ja pyysin isoa teetä.
Tyyppi kysyi, haluanko vettä teeheni.
En tiedä, tunnetteko teen,
mutta se on vettä.
Se on ainoa ainesosa.
Minä: "Onko Pepsi loppunut?
Käytän sitä yleensä teeheni.
Anna vain teepussi ja kuppi.
Järsin pussin ja syljen sen kuppiin kuin cowboy.
En ole mikään nynny, joka juo teensä vedellä."
Menin toiseen Starbucksiin.
Minä: "Tämä on parempi paikka."
Kassaneiti tunsi asiansa.
Hän kävi toimeen.
Hän meni teepussiosastolle, joka ei ole seksuaalista.
Jostain syystä hän tarttui pihteihin.
Kuin pihviä kokatessa.
Yleensä pihdit eivät liity teehen.
Hän yritti avata teepussia.
Hän: "Rikoin teepussin."
Minä: "Varmasti,
sillä käytit metallityökaluja -
sen avaamiseen,
joka on erikoista."
Sitten hän rikkoi toisen.
Minä: "Olemme täällä kauan,
mikäli et ala käyttää sormiasi tässä teeprosessissa."
Onneksi pomo tuli paikalle.
"Sir, Saksikäsi-Edward tässä tekee teetä. Auttaisitko?"
Hän käytti sormiaan.
Sitten hän kysyi, haluanko pahvisuojan -
kuppini ympärille.
Hän ei muistanu sanaa "suoja", vaan sanoi: "Haluatteko..."
"En tiennyt, että tuo on listalla.
Kuulostaa paremmalta kuin kuppi teetä.
Haluaisin siitä Ventin.
Haluan kunnon runkun.
Kunhan tuo neiti ei ole mukana. En halua kastraatiota."
Käyn paljon Starbucksissa.
Onhan se kovin kaupallinen.
Heillä on hyviä suklaakeksejä.
Kiitos, sir.
Syön yhden joka päivä, mutta siitä tulee lapsellinen olo.
Väitän, että se on pojalleni.
Sitten unohdan sanoneeni niin, ja syön sen heti.
"Hän on autossa, ja hän on ollut ikävä.
Annan sille pirulle opetuksen."
Yksi päivä he unohtivat keksini, joten odotin sitä.
Kassaneitini tunnisti minut,
ja huusi "Saiko Joe jo keksinsä?"
Tunsin oloni varsin lapselliseksi.
"En saanut keksiäni!
Ja kengännauhani aukesivat odotellessani."
En tiedä, tekevätkö he näin aina, mutta tilasin keksin,
ja tyyppi toi pussin, jossa oli kaksi.
"Saat toisenkin, koska rikoin ensimmäisen."
Olisin voinut antaa hänelle suuhoidon. Se oli uskomatonta.
Ilmainen keksi.
Ensimmäinen hajosi. Ei se ole iso juttu.
En tiedä teistä,
mutta ennen keksin nielaisua,
rikon sen pieneksi hampaillani.
Sain siis ilmaisen keksin.
Nyt siis tilatessani keksiä -
pyydän heitä olemaan kovakouraisia.
Hyviä kokemuksia. Kävin Bloomingdalesilla.
Suoraan Starbucksista.
En shoppaile siellä. Minun piti paskoa.
En halua väärinymmärryksiä.
Tunnette kai Bloomingdalesin. Hieno paikka.
Myyjät ovat seksikkäitä,
ja saavat asiakkaan olon rumaksi.
Yritän vältellä heitä.
Mutta tämä kaveri loikkasi hyllyn takaa.
Hän oli piilossa ja dramaattinen.
"Pysähtykää!
Millaista kosteusvoidetta käytätte?"
"En tiedä.
Hotellin kosteusvoidetta.
Ei minulla ole omaa merkkiä."
"Se on pahaksi ihollenne."
"Käytän sitä vain masturbointiin."
Kasvoni ovat kuivat, mutta genitaalini...
Oikein kosteutetut.
Kiiltävät kuin tuore suklaaleivos.
Meninkö liian pitkälle? Ette pitäneet genitaalikuvauksestani.
Luulin sen jääneen siihen, mutta hän otti peilin esiin.
Ei taskustaan,
vaan hänellä oli kotelo kuin aseelle.
"Katsokaa kasvojanne!"
Onko tuntematon vaatinut teitä -
vahvistamaan, kuinka kamalalta näytätte?
Se on ikävää. "Ovathan ne hiukan kuivat."
"Ne ovat kamalat!" Kasvoni ovat kamalat.
"Mutta olen täsmällinen."
Hän laittoi peilin koteloonsa.
Sitten hän laittoi kosteusvoidetta käsiinsä.
Luulin hänen hierovan sitä malliksi omille kasvoilleen.
Sen sijaan hän hieroi sitä minun kasvoilleni.
Tiedättekö mitä tein?
En mitään. Niin minä tein.
Niin kovasti vihaan yhteenottoja.
Naamaani saa hieroa paskaa heti tavattuamme,
enkä tee asialle mitään.
Ehkä hän ei ollut henkilökuntaa.
Joku tuntematon tyyppi silmänympärysvoiteen kanssa.
Minä: "Kerro, kun olet valmis."
Se poltti ihoani.
Silmäni vuotivat.
"Ehkä olen vain tunteellinen.
Kasvojani ei ole kosketettu näin hellästi."
Kukaan mies ei ole koskettanut kasvojani. Paitsi isäni.
Mutta se oli vahinko.
En tiedä, mitä tehdä myyjien kanssa.
Hermostun myyntitilanteessa.
Puhuin juuri kännykkämyyjälle.
Hän vaikutti vihaavan itseään. Se on lempiominaisuuteni ihmisessä.
Ostin kännykän, ja hän yritti myydä suojakoteloa.
"Tuskin tarvitsen sitä."
Hän: "Puhelin on herkkä. Minulla on kotelo. Katso."
Hän otti kännykkänsä esiin,
pudotti sen ja nosti sen sitten.
Näyttö oli hajonnut kappaleiksi.
Se oli hulvatonta.
Oletteko nauraneet päin naamaa?
Se on vapauttavaa.
Sylkeä lensi hänen otsalleen.
Ostin kotelon! "Otan kaksi! Olet suloinen.
Haluan kotelon,
ja kuvan sinun kännykästäsi taustakuvakseni."
Hän yritti jatkaa myyntipuhetta kännykkä ja itsetunto kappaleina.
Hän: "En..."
Minä: "Älä murehdi. Autan valitsemaan uuden kännykän.
Opin sinulta paljon.
Ehkä simpukkapuhelin, sillä olet rähmäkäpälä."
Sitten me nauroimme.
Yritämme kaikki parhaamme.
Olemme traumatisoituneet lapsuudessa.
Minulle ei tapahtunut kamaluuksia, mutta ne pienet asiat vaikuttivat.
Kun olin 7-vuotias,
nielurisani leikattiin.
Se ei ole iso juttu,
Silloin nielurisat vietiin heppoisin perustein.
Jos oli pientä köhää,
käskettiin viedä nielurisat.
Ny niihin ei käydä yhtä helposti käsiksi.
"Ihan miten haluat."
Minut nukutettiin leikkaukseen.
Kun sitten heräsin,
minulta puuttui kaksi etuhammasta.
Kukaan ei kertonut siitä minulle.
Kukaan ei kysynyt mitään.
Ne vain varastettiin.
"Ne heiluivat jo muutenkin, joten poistimme ne."
"En ole kuullut moisesta toimintatavasta.
Olen vasta seitsemän, mutta kukaan ei kertonut tuosta."
Heillä oli varmasti vain tylsää,
joten päättivät pitää hauskaa ja viedä hampaani.
Varsinainen klassikko.
"Emme voi! Tämä on nielurisaleikkaus."
"Mitä sitten? Jätkä on seitsemän.
Lahkeetkin ovat liian lyhyet. Viedään hampaat."
Minä: "Mutta wuotin teihin." Syljin ja itkin.
Äitini: "Hammaskeiju tulee kylään!"
Asianajajan pitäisi tulla kylään.
"Sairaala maksakoon! Lasten hampaita ei varasteta."
Traumatisoiduin vuosiksi.
Sitten umpilisäkkeeni tulehtui. Se oli ikävää.
On keino saada tietää, onko teilläkin se.
Ensiksi, kipu on -
ylävaginan alueella.
Se voi olla mitä vain.
Jos sitä painaa,
se sattuu, ja vapauttaessa sattuu tuplasti.
Googlettakaa. Sen nimi on päästöaristustesti.
Tein siis niin, ja lähdin sairaalaan.
Puhuin mieshoitajalle.
"Sir, minulla on umpilisäkkeen tulehdus, tein testin."
Sitten hän teki sen testin.
Minä: "Mitä oikein teet?"
"Testiä."
"Testaa kuulosi,
sanoin juuri tehneeni testin.
Siihen ei tarvita mieshoitajan sormia.
Minulla on se."
Hän päästi irti, ja se sattui.
Hän: "Se on umpilisäkkeen tulehdus."
"Kerroin sen jo hetki sitten."
"Sinut pitää leikata." "Niin, siksi olenkin täällä,
leikkauskaupassa.
Siksi onnuin leikkauspuotiin."
Odotin kirurgia muutaman tunnin.
Hän saapui, ja oli mukava.
Hän: "Onko teillä kysymyksiä?"
"Tosiaankin on.
Poistatteko hampaitani -
leikkauksen aikana?"
"Miksi niin tekisimme?"
"Niinpä, miksi?
Siksi kysyn teiltä."
"Emme poista hampaitanne."
Ja sitten -
tämä narttu painoi -
umpilisäkettäni.
Minä: "Aiotteko pitää kätenne siinä?"
"En", ja päästi irti.
Se sattui.
Hän: "Se on umpilisäkkeen tulehdus."
"Olen leikkauspöydällä, en ymmärrä testin syytä."
Sitten heräsin.
Tarkistin hampaani, kaikki olivat tallella.
Yksikään ei kadonnut.
Sitten menin vessaan -
virtsaamaan,
ja huomasin,
että he ajelivat häpykarvani.
Aina katoaa jotain!
Onko kyseessä sairaala vai veljeskunta?
Tarkistin, ettei naamaani piirretty kulleja.
Siksi hampaani vietiin, sillä minulla ei ollut häpykarvoja.
"Poika on sileä. Ehkä hän ajelee. Viekää hampaat rangaistukseksi."
Hampaista sentään saa rahaa.
Häpykarvakeijua ei ole.
Ehkä netissä, muttei kotonani.
Olitte upeita. Kiitoksia. Olen Joe List.
Kiitos, että sain tulla.