ВИПРАВНА КОЛОНІЯ СВЯТОГО ЕСТЕСА Каліфорнія, 1996
Вимкнути світло!
Клетус. Ти тут?
Янголе мій...
Це - тобі.
Що сказав лікар?
Сказав, що мутації прогресують.
Моя сила надто потужна.
Клетус, я боюся.
Усе буде добре.
Мене скоро заберуть звідси.
Туди, де тримають інших - таких, як я.
Вони не можуть так учинити.
Не можуть забрати тебе в мене. Ти - мій єдиний промінь світла.
Я завжди тебе кохатиму!
Френсіс!
Відпустіть!
Френсіс!
Ні!
ПОЛІЦІЯ САН-ФРАНЦИСКО
П. МАЛЛІҐАН
Скажеш щось наостанок?
Вітаю в новому домі, Френсіс!
РЕЙВЕНКРОФТ
НАШІ ДНІ
Клетуса Кеседі засудять до страти?
Твій колишній бойфренд нарешті отримає по заслузі.
Без нього світ стане безпечнішим.
ВЕНОМ 2: КАРНАЖ
Детективе Малліґан, з усією повагою,
я не хочу мати справ із Кеседі.
Співчуваю, бо він наполягає, щоб це був ти.
Хоча, на мою думку, ти вже свій шанс із Кеседі профукав.
Ясно. То чого ж він хоче?
Можливо, він вирішив розповісти, де заховав решту трупів.
А ти хоч раз у житті зроби щось як слід.
Ні! Забери від мене свої крихітні ручки!
Ми маємо йти захищати місто! До смерті!
Що це було?
Забери лапи!
Народжений літати, не повинен повзати.
Ти - нікчемний хробак!
Тихше.
Скільки можна тобі казати, щоб ти не показувався,
коли я працюю?
Я серйозно. Це важливо. Май трохи поваги.
-Поваги? -Так!
-Гаразд! -Чудово!
-То Кеседі має дати тобі ексклюзив, так? -Так.
-От і ні! -Це ж чому?
Бо ти завжди лажаєш.
Ага, ясно. Це ти знову про Анну.
Я скучаю за нею!
-Я готовий. -Ти мені не подобаєшся.
Дай я його з'їм!
Ти не заслужив... на десерт.
В'ЯЗНИЦЯ САН-КВЕНТІН
З поверненням, Едді Брок.
Я багато про тебе думав.
Чого ти хочеш, Клетус? І взагалі, чому я тут?
Невже я, похований тут живцем,
не заслуговую на ласку?
Передай послання усім моїм...
фанам,
а за це...
-Я віддам тобі своє життя... -Що?
Сюжет для статті.
Я чув, що твій письменницький хист переживає не найкращі часи.
Такий матеріал, ексклюзив,
поверне тебе на вершину славу.
Продовжуй.
Люди люблять...
серійних убивць.
Всі мої таємниці
я відкрию тобі, Едді.
Там стільки крові!
Але чому мені?
Ти мені подобаєшся.
Гаразд, домовилися.
Що за послання?
"Далеко десь церква...
серед руїн,
мій зломлений янголе...
ти у серці моїм".
Надрукуй це в своїй колонці.
І це все? Хто таке читатиме?
Якесь недолуге хайку?
Надрукуй...
І все моє...
стане твоїм.
Вау, пощастило мені.
Бувай, Едді.
Дякую.
Це я тобі дякую.
Оце мудак.
Едді, поглянь. Дивись!
-Що ти робиш? -Твою роботу за тебе.
ПРИЙНЯВ ТИ МУКИ БЕЗ ВАГАНЬ
Едді.
Не забувай мене, Едді.
Що у тебе?
Головний біль і, можливо, туберкульоз.
Що? Голосніше.
Він мені вірші читав.
Для тебе це жарт, Едді? Бо мені не смішно.
Так, гумор би тобі не завадив.
Та годі тобі. Мені просто треба трохи часу.
-Щойно він щось повідомить... -Звісно.
Тримай у курсі, Едді. І не зганьби мене!
Ти зрозумів?
Повір мені.
Єдине, що я сьогодні нарию - це шоколадне морозиво.
Ні! Я впадаю від нього у ступор!
Іди сюди.
Поглянь.
-Та дивлюсь. -Хапай маркери.
Гаразд.
Добре.
Ось тепер...
що ти про це думаєш?
-Думаю, що я - Пабло Пікассо. -Ні!
-Ясно. -Поглянь сюди. Дивись!
Кажи, що ти бачиш!
-Це будинок. -Забудь.
О, я знаю, що це! Це - дерево!
Ідіот! Сідай.
А тепер...
зосередься.
В яблучко.
Нічого собі!
РОДЕО БІЧ, КАЛІФОРНІЯ
Як гадаєте, це ваша дружба з Кеседі...
допомогла вам розкрити давню таємницю?
Ви - єдина стороння людина, з якою він розмовляв.
Схоже, він вас любить.
Знаєте, він - серійний убивця. Такі нікого не люблять.
СУРМА СЬОГОДЕННЯ
Брок зміг розкрити те, що не вдалося поліції та ФБР.
На хвилі обурення громадян
губернатор Каліфорнії скасував мораторій
і поновив смертну кару для Кеседі.
Кар'єра Брока різко пішла вгору,
і він знову на вершині слави.
Ця моторошна історія нарешті добігає кінця.
Покарання злочинця і полегшення для родин жертв.
Завдяки зусиллям однієї людини.
Дякуємо тобі, Едді Брок.
І Веном!
ПРАВИЛА: ЛЮДЕЙ НЕ ЇСТИ
Це могло бути наше життя, Едді.
Виходити в люди, розплутувати справи.
Ловити поганців. Я міг би їх їсти.
Ми б стали героями.
Ми вже ними стали. Все скінчено.
Ти ж казав, що я зможу їсти поганців!
Ти знову за своє?
Я хочу на волю!
Щоб вітер куйовдив волосся і пісок лоскотав пальці на ногах.
-У тебе немає волосся. -Ти мене не слухаєш.
Та я слухаю.
Я не можу більше так жити!
-Я помираю з голоду! -То з'їж цих двох.
Не можу. Сонні і Шер - мої найкращі друзі.
Серйозно? Це смішно. Ти назвав їх..?
Чувак, це було грубо.
Це вже занадто.
А цей телик коштує дві штуки баксів.
Ти маєш контролювати свою агресію.
Для цього у нас є Кусяка!
Я не проживу на курятині й шоколаді.
Я хочу мізків!
У курей є мізки.
Категорично не погоджуюсь.
Поглянь. Подивись на цих бідолашних істот.
Куці мізки.
Та годі тобі, вони ж не винні,
що ти живеш на фенілетило... летилаламі.
-Фенілетилаланіні. -Так, точно.
Я тобі вже тисячу разів казав.
Він міститься тільки в мізках і в шоколаді.
Гаразд. А як тобі таке?
Живеш в моєму тілі, то живи за моїми правилами.
Я живу в твоєму тілі, бо, на жаль, вибір у мене невеликий.
Тоді як тобі таке, розумнику?
ФБР досі веде слідство
у справі, до якої "ми причетні".
Якщо якась голова раптом зникне,
нас запроторять у Зону 51.
Замочать нас обох. Тож дехто тут має бути відповідальнішим.
Відповідальність...
для сірої маси.
пісюн пісюн пісюн
-Їсти! -Припини, будь ласка.
-Їсти! -Досить уже, припини.
Годі, негайно припини! У мене дедлайн! Досить!
Чорт забирай! Добре!
-Привіт, Едді. -Салют, місіс Чен.
-Привіт, Веном. -Ваншанґ хао!
Він каже "привіт".
-Шоколад ще не привезли. -Ні!
О, ні. Ми ж домовлялися.
І що ти зробиш? Перестанеш мене захищати?
Не думаю.
Я тримаю рот на замку і годую твій маленький секрет.
Ого! А старенька місіс Чен ще та шантажистка!
Не така вже й старенька. Мені 39.
-Ага, а я - рожевий поні. -Що ж.
Я би радо з'їв місіс Чен.
Ні, ні, не можна їсти місіс Чен.
Що?
Що ж, тоді буде план Б.
Який ще план Б?
КУРЧАТА: ЖИВА ПТИЦЯ
Ні, знов те саме!
Я не виживу без людського мозку.
Давай, хапай курей і погнали.
Досить з мене цієї гидоти.
Ти тільки поглянь, на що ми з тобою здатні!
Ми марнуємо наш талант.
Поганець!
Салют, кицю!
Облиш. Облиш його. Досить. Не роби цього.
-Я відгризу тобі голову. -Ні, не відгризеш.
-І піду грати нею в боулінг! -Ні, не підеш.
Я візьму її з собою в...
-Куди ми там ходимо, Едді? -В "Лакі Страйк".
-Точно! -Опусти його.
"Лакі Страйк". Я візьму її з собою в "Лакі Страйк".
-І виб'ю нею страйк. -Не виб'єш.
А решту твого паскудного тільця я залишу тут,
нехай собі гниє в цій смердючій дірі.
О Боже.
Ні! Опусти його!
Ні, ні, ні! Ні! Ні!
Добре!
Вона не просила допомоги.
Вона не знала, що їй потрібна наша допомога, Едді.
Відчуй різницю.
Це Анна!
Анна телефонує, Едді!
Привіт, Анно.
Едді.
- Привіт. - Будь ввічливим.
Ти десь ніби біжиш. Я, мабуть, невчасно.
Ні-ні, зовсім ні. Я просто...
Я просто гуляю собі.
Вибач, що не відповідала на дзвінки. Мабуть...
Мені треба було оговтатися після тієї історії...
з прибульцем, що відгриз голову тому хлопцеві...
Давні добрі часи.
У мене є новина, і я хотіла спитати, чи можемо ми зустрітися?
-Так! -Так, звісно, це було б...
Це було б супер. Прекрасно.
-Чудово. Може, завтра ввечері? -Завтра ввечері?
-Так, домовились. -О восьмій?
-"Лареньє?" -Добре, чудово.
-Чекаю з нетерпінням. -Я теж. Бувай.
-Супер. -З тим лікарем все скінчено!
Це був голос жінки, яку щойно грубо відшили.
Припини!
Тобі байдуже, який у тебе вигляд?
Відчепись. Вічно приколупуєшся.
Вау!
Привіт!
Привіт.
Ну гаразд. Привіт.
Вау.
Конфуз.
Як справи? Як там містер Бельведер?
Добре, все добре.
Досі їздить дупою по підлозі. Це він у тебе навчився.
Так. Як там з правовою допомогою, є успіхи?
Ти ж знаєш, я люблю невдах.
Так, саме тому ти й протрималася зі мною так довго.
Сам сказав.
Тож...
-Тож. -Ну?
Я подумала, що варто особисто сказати тобі, що я...
Ні!
Вау! О, Анно. Вау, вона...
набагато більша за ту, яку колись дарував я.
Який несмак!
-Це ж Ден, так? Доктор Ден. -Так, це Ден.
Чорт забирай, Анно! Круто.
Усе гаразд?
-Так, порядок! -А в мене непорядок.
То сказав би щось типу "Вітаю, я радий за тебе".
Ми не чужі з тобою, тож можна було б і збрехати трохи,
щоб я не почувалася зараз так хріново.
Може, спробуєш удати, що зрадів?
-Ні, я радий за тебе, чесно, Анно. -Ні!
Вітаю.
Дякую.
Це нас з тобою мали вітати, Едді!
Я би не засмутився, якби Дена раптом збила якась машина,
і йому відірвало голову і ноги, і щоб зуби повилітали!
-Що? -Що сталось?
Що? Нічого.
Ого.
Я дещо спитаю,
а ти зможеш відповісти чесно?
Це ти зараз про те, що я радію твоїм заручинам?
Бо щойно ти просила мене збрехати тобі, тож я не доганяю.
Веном зараз з тобою?
Ні, він мертвий!
Так. Я саме прикидаюся мертвим.
Так, тобто, він...
Ясно.
-Гаразд. -Добре.
Ну що ж...
Ти не змінився, правда?
Ти про що? Просто у мене шок.
Анно, я люблю тебе. Це нелегко проковтнути.
Ти не здатен когось любити.
І відданість тебе обтяжує.
Гаразд, добре.
Не виходь за Дена.
З ним я почуваюся захищеною.
А з тобою я увесь час, як на американських гірках.
Головне - вчасно з них зіскочити.
-Точно. -І не виригати.
Так, і не виригати.
Гидота.
Привіт, Веном. Подбай про нього, гаразд?
Щоб він знову все не зіпсував.
А зараз, Едді, я змушу тебе плакати. Їй сподобається.
Плач. Плач.
Мені треба це перетравити.
Вітаю, Анно.
Це чудова новина.
48 КМ НА ГОДИНУ
Гей, пригальмуй!
Для чого? Тобі ж начхати на наслідки.
І жодних травм. Ти все зцілиш.
І похмілля ти легко усунеш.
Якби й хотів, не зміг би себе покалічити.
Едді, вибач, що не зможу зцілити твоє серце.
Душевний біль значно сильніший.
І триває довше.
Тож будь дорослим хлопчиком і переживи цей біль з гідністю.
Знаєш, тобі легко казати.
Чого це?
Бо я справжній хлопчик.
А ти - лише амеба.
Я не ображатимусь, бо ми зараз страждаємо.
Не хвилюйся, друже, я тебе витягну.
Знаєш, що мене найбільше підбадьорює вранці, Едді?
Сосиски. І мізки!
(СПІВАЄ)
Ой, ай! Ай, ой, ай!
Веселіше, старий!
Твоя пошта.
КАМЕРА СМЕРТНИКІВ, В'ЯЗНИЦЯ САН-КВЕНТІН
Ти що, з мурахою листуєшся?
Ого, лише послухай.
"Мій дорогий приятелю,
маю честь запросити тебе
на свою... кончину,
мої останні миті
на цій довбаній каруселі
яку ми всі називаємо Землею".
Ти добряче доклався
до наближення кінця Клетуса Кеседі.
Тож саме тобі належить честь відчинити для мене двері у вічність.
Моє серце зупиниться так само, як воно зупинилося під час народження.
А що, якби Клетуса Кеседі тоді так і не реанімували?
Він би не зіштовхнув тоді свою бабусю зі сходів.
Бувай, бабусю, стара зів'яла дупо.
Він би не вкинув фен у мамину ванну.
Так, матусю, я поганий-поганий хлопчик.
Його б тоді не побив мало не до смерті рідний татко
і не відправив би...
до притулку Святого Естеса для небажаних дітей.
У те коло пекла...
що мало лише один промінь світла.
О, Едді.
Всі ми приходимо у цей світ через кров і біль.
Кожен герой має свою власну історію.
Твій друг...
"Клетус Кеседі.
Цьомки, обійманці, цьомки, обійманці...
Смайлик".
Фу.
Оце псих.
-Знаєш, я маю туди піти. -Ні, це погана ідея.
Це ж я його туди запроторив.
Він сам себе туди запроторив, коли вирішив стати скаженим маніяком.
Та-да!
Знаєш, було б чудово, якби ти мене підтримав, хоч раз.
Кетчуп?
Це місце - просто шведський стіл якийсь.
Ніхто й не помітить, як я з'їм кількох довбодятлів.
Серед них можуть бути й невинні люди.
Вони ж у в'язниці!
Ще бувають неправдиві зізнання.
Є такі, що сидять за інших. Як у "Творенні вбивці".
-З вами все гаразд? -Так, я репетирую.
Я - хижак, Едді.
-Леви не харчуються салатами! -Хіба ти лев?
Я би сказав, що ти радше діставучий свино-песо-кажан.
Добре.
-От чмо. -Це ти - чмо!
-Що ви сказали? -О, вибачте.
Навіть не знаю, як це пояснити. Здається, у мене панічна атака.
Так, підписати тут.
До ґрат не підходити. Фізичний контакт заборонено.
Ясно.
Відвідувач!
Зараз в ділі "я", а не "ми".
Вічно тільки "ти" в ділі.
Який радісний день для тебе, Едді Брок.
Сенсаційний матеріал!
От і закінчилися чарівні, злиденні пригоди.
Я хвилююся за твою душу.
Прирік людину до смерті. Як же ти житимеш з таким тягарем?
Думав, може, ти порадиш щось.
Ти справді прикольний, Едді.
Нема потреби. У мене феноменальна пам'ять.
Ображаєш.
Усе має наслідки.
Кожне рішення, яке ти приймаєш.
Кого ми залишаємо, і як ми їх залишаємо?
Подружнє ложе...
порожнє.
Чекають у темряві
на рятівника, але ніхто не прийде.
Через тебе.
Що за пургу він несе?
Ми з тобою однакові.
Ні. Це не так.
Скалічені душі. Підлі батьки.
Ти мені як рідний, Едді. Ми як сім'я.
А це ж насправді єдине, чого я хотів понад усе на світі:
Сім'ю.
Вбивство бабусі і матері - трохи дивний вияв любові.
Може, хочеш зняти якийсь тягар з душі перед тим, як...
це станеться?
Так.
Я хочу побажати тобі дечого.
О, це дуже мило.
Я бажаю тобі...
страждання.
О-о. Спізнився.
Я бажаю тобі прожити решту життя в самотності,
адже ти завжди був самотнім.
Обережно, чувак!
Навіщо ти все це зараз кажеш?
Ти - наче та ракова пухлина для всіх, хто тебе любив, Едді.
Ти обманював свою наречену.
Недивно, що твій батько навіть дивитися на тебе не схотів
після того, як ти вбив його дружину, свою матір,
ще під час пологів.
Ах ти ж сучий син!
Ні, ні! Ні, ні, не треба! Досить!
Ще раз так заговориш з моїм другом - пошкодуєш!
Гей, гей!
Не торкатися до в'язня! Назад!
Едді?
Час вийшов.
Я пробував кров на смак, друже, і це явно не кров.
Едді Брок приховує велику таємницю!
Заткнися, Кеседі!
-Схоже, даремно я зірвався. -Замовкни.
Гей, ви, часом, не Едді Брок?
Я вже в цьому не впевнений.
-Едді! -Не хочу тебе більше чути, ясно?
-Едді. -Більше ні слова.
Едді, вибач.
Це було його останнє інтерв'ю!
Ми так і не дізналися про його жертви. Справи не будуть розкриті.
Жодних зачіпок, їхніх тіл так ніколи й не знайдуть.
Я не хотів!
-Ти не хотів?! -Я ж вибачився!
Не хотів, але зробив. Просто вирішив зробити оце своє...
Оце своє зробив.
Нас могли застукати і вбити на місці.
Ні, ти про таке не думаєш. Лише про курей.
Ти думаєш лише про себе і про те, що ти хочеш.
Дозволь нагадати, яким лузером ти був до знайомства зі мною.
Ти був ніким. Я зробив тебе особливим!
Я був ніким? Я тобі дещо скажу.
У мене тоді було життя. Не було курей, але були мрії.
Я мав мрії, наречену і, до речі, був телезіркою!
От тільки ти сам це все і зіпсував.
Знаєш що? Я все виправив і хочу нормально жити. Добраніч.
Як же ж тобі вдалося все виправити?
Що, вибач?
Хто саме знайшов підказку на стіні і зробив із тебе знаменитого героя?
Хто знайшов зачіпку? Хто?
Вау.
Так.
Ні, ні, ні. Я не хочу бути героєм, чувак.
Я просто хочу жити нормальним життям. Доганяєш, про що я?
Ні, ти не розумієш, про що я.
Це про те, що я хочу жити без тебе,
без нашіптування у вухах, що ти хочеш жерти поганців
і постійних згадок про Анну.
Ти нищиш мою квартиру, нищиш моє життя!
Ти хоч розумієш, як тобі пощастило, що я обрав тебе?
Ти мене обрав?
Це я дав тобі притулок у собі,
коли тебе турнули з планети Мінг-Монг,
бо ти сам ніхто! Це ти - вигнанець!
"Смертоносний захисник", ні на що не здатний.
З тебе жодної користі! Тобі туалети чистити не довірять!
Вибач! Не знаю, що на мене найшло.
Давай поправлю. Треба його ще раз зламати!
Ах ти ж падло!
Геть! Вимітайся. Забирай свої манатки. Іди геть!
Це мій дім!
Ні!
Гей, вгамуйтеся там!
Вали звідси!
Сонні?
-Ти не посмієш! -Ще й як посмію.
Ні, ні, ні!
-Так! -Ні!
Я викликаю поліцію!
Я щиро перепрошую.
Покажися.
Тобі не перемогти!
Поглянь на мене. І порівняй з собою.
Здохляк!
То ти так?
Що ж, схоже, це прощання.
О, так. Нарешті ми в чомусь дійшли згоди.
Якого біса?! Сказитись можна.
Так!
Ні. Ні.
Ні, ні, ні.
Ні!
Так!
Ні!
-Так! -Ні!
О, так!
Ні!
Ні, ні, ні.
І не смій сюди приходити!
Сайонара!
Клетус Кеседі, вас визнано винним та засуджено
до страти штатом Каліфорнія.
Хай ваша смерть принесе полегшення рідним жертв.
А ви знайдіть спокій за смертним порогом.
Скоро прийде хаос.
Хаос явиться нам.
Це ваші останні слова?
Насолоджуйтесь шоу.
Коменданте.
"Темне й люте... щось гряде!"
Випустіть!
Не рухатись!
Гей!
Благаю.
У мене сім'я.
Останні слова, коменданте?
Ні! Будь ласка!
Сен-Квентін, гний і тлій у пеклі.
Вам усім кінець настав. Мене ж пригоди кличуть,
Бо силу й розум я дістав.
Та ще й м'ясцем поласував.
ПРАВИЛА: ЛЮДЕЙ НЕ ЇСТИ
Я вас обох виселяю звідси.
Не дивіться на мене так. У нас би все одно нічого не вийшло.
Ясно?
Так.
Через його швидкість захист виявився просто безсилим.
Термінові новини. Серійний убивця Клетус Кеседі втік...
Чорт.
Оголошено розшук...
Детектив Малліґан
Зараза!
після зухвалої втечі з в'язниці Сан-Квентін.
-Привіт. -Ще не мертвий?
Ні.
-Можна зайти? -Так, звісно. Заходь.
Я саме дивився про себе в новинах.
За десятибальною шкалою ти в лайні на 11.
Службові рапорти з в'язниці - це просто виніс мозку.
Крутий телик.
То як йому це вдалося?
Як вдалося, питаєш? Це питання на мільйон.
Ти відвідував його перед втечею.
-Що він тобі сказав? -Мені? Нічого. Взагалі нічого такого.
Нічого про план втечі?
І про спеціальний костюм для втечі не згадував?
Ні.
Як так виходить, що ти завжди опиняєшся в центрі подій,
але дивним чином тобі ніколи нічого не відомо.
Може, мені щастить.
Ага, звісно.
Ти сказав,
що рапорти з в'язниці Сан-Квентін виносять мозок.
Що саме ти мав на увазі?
Пам’ятаєш, я щось подібне питав – у день інтерв’ю з ним?
Інформація - цінна валюта.
Хто, як не ти, маєш це розуміти.
Та ну...
Він мав би прийти по чувака, через якого його майже стратили,
та щось передумав.
Раджу залягти на дно.
Сам вийду.
Гаразд, думай. Думай, думай, думай!
Що зробив би Веном?
Він би знайшов тебе раніше і відгриз би тобі голову! Чорт!
Гаразд.
Кого ми залишаємо, і як ми їх залишаємо?
-Подружнє ложе, порожнє, гниє. -Подружнє. До чого тут шлюб?
Чекають у темряві на рятівника, але ніхто не прийде.
Я не розумію.
-"Те коло пекла..." -У церкві на пагорбі мовчать дзвони.
Через тебе.
Ми з тобою однакові.
"Єдиний промінь світла".
Скалічені...
ТИ - МІЙ ПРОМІНЬ СВІТЛА.
Яскраве світло.
Ти мені наче рідний. Як сім'я.
Притулок Святого Естеса.
МАСКАРАД ЗА УЧАСТЮ ЛІЛ СІМЗ НА ГОЛОВНІЙ СЦЕНІ
От западло!
Мінус один.
Ви тільки погляньте на усіх цих фріків.
Я - серед своїх.
Класний костюм.
Гей!
Крутезний образ!
Це ульотний прикид, чувак! Клас!
Це японський?
Ні, це хендмейд.
-Гей! -Це ти до мене?
Привіт, красунчику.
Вибач, ти не мій типаж.
Нарешті я вибрався з халупи Едді!
Ну привіт, лялю.
Ух, яка червоненька. Ти маєш бути моєю.
Запалимо вечірку.
О, так.
Гей! Зупинися! Стій! Стій!
От дідько.
-Ти - справжній. -Так і є.
І щойно я вб'ю те, що мене породило, ми станемо непереможними.
Я знаю, де його шукати,
та спочатку ти маєш допомогти мені знайти те, що я втратив.
Я згоден.
Чудово.
О, так!
Чувак.
Круто, братан! Що?!
Дякую!
От срань.
Твій костюм - просто бомба!
Дякую тобі, людино!
Едді помилявся.
Він мене приховував від усіх! Бо соромився мене!
І от погляньте на мене зараз! Ви любите мене.
І я вільний!
Так!
Варто припинити жорстоке ставлення до прибульців. Це неправильно.
Усі ми маємо жити в гармонії на цій кам'яній кулі!
І бути тими, ким ми є!
Я люблю тебе!
Я теж тебе люблю!
Та-а-ак!
Смертоносний Захисник закінчив.
Вау, оце промова.
Якби ж ти бачив мене сьогодні...
Едді.
КК + ФБ
От же ж чорт.
-Малліґан. -Це Едді Брок.
Слухай, може, це й фігня, але я, схоже, дещо знайшов.
Кажи вже, Едді. Що у тебе?
В останній розмові Кеседі щось казав про подружнє ложе
і про шлюб, але я тоді нічого не зрозумів.
Та щойно в притулку Святого Естеса знайшов оце...
Ну, я тут стою перед деревом.
І розглядаю ініціали, вирізані на ньому.
"КК любить ФБ".
Є підозра, що ця чи цей ФБ може знати, де він зараз.
І якби ти міг підняти деякі папери з притулку Святого Естеса,
можливо, зміг би дізнатися, хто це ФБ.
ФБ - це Френсіс Беррісон.
Ого. Швидко ти.
Так, це нереально, Едді.
Вона мертва. Я її застрелив.
Допомогти, сер?
Ну, де ці ваші інтернети?
Френсіс Беррісон із притулку Святого Естеса поранено
Поліцейський рапорт ЦІЛКОМ ТАЄМНО
Переведена в РЕЙВЕНКРОФТ
Ти - жива.
Коли я виберуся,
я зріжу твоє обличчя і надіну його на маскарад!
Тобі звідси ніколи не вибратися, Зіґфрід.
Ніхто не вибирається.
Що ж, Френсіс.
Схоже, твій коханий утнув якийсь трюк у в'язниці там, у Сан-Квентіні.
По всіх новинах показують.
Не радій дарма, він усе одно не знайде тебе.
Іди в сраку.
Як мило.
Але ти не мій тип.
Цікаво, де він зараз.
Я тут.
Та-да!
Привіт, люба!
Я не хочу тебе лякати.
Але познайомся, будь ласка...
Це - Карнаж.
Це так круто!
Уперед.
Шістдесят шостого року!
Машинка моєї мрії!
Так, я пам'ятаю. Погляньмо, на що вона здатна.
Так, любий!
Поліція Сан-Франциско. Здавайтеся!
Припини! Ти його вб'єш!
Зробить так ще раз - я відгризу їй пику.
Він чутливий до звуків.
Зупиніть авто! Здавайтеся!
Хто казав, що романтика в минулому?
Гей! Алкашам сюди не можна!
Допоможіть мені. Їсти.
Геть! Забирайся геть!
Шоколаду.
Веном?
Мені не вдається втримати їх на ногах, місіс Чен.
А де Едді?
Їсти.
Монстри!
Скрізь монстри!
Вони скрізь!
Монстри!
ФРЕНСІС БЕРРІСОН
Дайте орієнтування, сформуйте периметр,
перекрийте дороги,
і приведіть Брока.
З мене жодної користі. Ти марнуєш на мене час.
Знаєш, про що я думаю? Я все думаю:
"Що ще Едді Брок не каже про Клетуса Кеседі?
Чому Клетус запросив саме Едді на свою страту?"
Там, де ти, чекай біди.
Купа трупів біля твого дому торік,
та дивна історія у ресторані з лобстерами,
і тільки ти був у фонді "Життя" під час вибуху тієї ракети.
І ось Клайд знайшов Бонні,
і я маю труп психіатра
у закладі, про який я й не знав.
А люди кажуть, що бачать монстрів.
Монстрів?
Яких іще "монстрів"?
Монстрів, Едді! Хай де Клетус з'являється, з ним бачать монстра!
О, Боже.
Не мовчи, Едді!
Говори!
Як він це робить?
У чому секрет? Як він змушує людей бачити таке?
Гаразд...
Я не відповім на жодне питання, поки не зателефоную.
Буде тобі дзвінок.
Знаєш, чого хочуть секрети?
На волю. От чому їх так важко тримати.
Це Едді попросив тебе?
Більше нема кого попросити? У нас вечірка.
Він у біді, Ден.
Так, це в його стилі.
-Там знову будуть прибульці? -Ні, звісно ні.
Я сама з ним поговорю.
Чесність перед законом переважає зобов'язання перед клієнтом
при загрозі життя.
Хіба цього не вчили в престижному коледжі?
О, привіт. Анно. Гей, Анно, дякую, що прийшла.
Твій друг дуже люб'язний.
Мені сильно хвилюватися?
Я напартачив.
Ясно. Наскільки погано?
Гірше не буває, і все сталося через мене.
Хай що ти накоїв, краще скажи копам правду.
Ні. Ні. Ні. Я не можу сказати їм, що вони переслідують серійного вбивцю,
у якого всередині прибулець.
Який може всіх повбивати.
Веном! Поговори зі мною. Що відбувається?
Ні, його немає. Його тут немає.
Це ти знову брешеш, що його немає, чи його справді немає?
Справді немає.
Господи, Едді!
-Пожежа в притулку Святого Естеса. Увага! -Що за...?
Едді, думай.
Я не знаю. Знаю лише, що без їжі він довго не протримається.
Він їсть курей і шоколад, це все.
Якщо він ще дотримується моїх правил.
Треба його знайти.
Тобто я маю його знайти.
Так, знайди його, будь ласка. Я все виправлю.
-Я спробую. -Дякую.
Місіс Чен.
-Хто питає? -Це я.
Чого ви хочете?
-Яка мила жінка. -Слухайте...
Ти розбила Едді серце.
Нема часу пояснювати, не до цього.
Ви знаєте, де Веном?
І йому серце розіб'єш?
Це ще питання, хто кому що розбив.
Едді каже, він міг прийти по шоколад.
Мені треба поговорити з прибульцем.
Ти казала, не буде прибульців.
Крім цього.
Термінові новини. У місті комендантська година.
Зробіть гучніше.
Кеседі і Беррісон
озброєні і надзвичайно небезпечні.
Вночі задіяно план "Перехоплення".
Слухаю.
-У Клетуса є симбіот. -О, Боже!
Про що ще ти мені патологічно брешеш?
-Розмазня. -Перепрошую?
-Едді потрібен Веном. -Це я розмазня?
Він сказав, що не потребує його, що без нього краще.
Щось я не розумію. А вам яке діло...?
Так, хвилиночку.
Ану вилазь із неї негайно.
Ти це бачиш?
-Серйозно, ти це бачиш? -Так, любий, я все бачу.
Нехай це чмо Едді тепер сам веде цю битву.
Не корч принцеску. Поможи другу!
Він сказав, що мені навіть туалети чистити не довірять!
Клетус прийде по нього. Без тебе він не виживе.
Звісно, не виживе. Бо в нашій парі герой - це я.
Так, ти - крутий сексуальний герой.
Найкрутіший, найгарячіший, найхоробріший.
Так і є.
Я взагалі ще досі тут.
Та кому ти потрібен, Ден!
Обожнюю дивитися на тебе в дії.
Ходімо рятувати козляру.
Я ж обіцяв, що ми будемо вільні.
І підемо до церкви на пагорбі.
-Весілля. -Троє гостей.
По одному на кожного з нас.
Коп, що забрав моє око.
Едді Брок.
І Веном.
Червоне весілля.
Що, не знайшла його?
О Боже! Що відбувається?
Привіт, Ден. Гаразд, поїхали.
Я з ним не розмовляю!
-Він не хоче виходити з мене. -Що?
Треба негайно рушати, інакше Клетус знищить усе місто.
Діла не буде, поки я не почую вибачень.
Так, він хоче, щоб ти вибачився.
Знаю, ти цього не вмієш...
Просто зараз вибачатися?
Нехай він благає.
Гаразд, нехай я буду старшим.
Старшим з нас двох завжди буду я! Продовжуй!
-Що він каже? -Каже, що тебе дуже уважно слухає.
Тоді послухай. Мені дуже шкода.
Не таким тоном.
Вибач.
Ні!
Вибач мені!
Це так дивно.
Вибач!
І чого це ти на мене кричиш?
Визнаю, я справді був невдахою, поки не зустрів тебе.
Так. Це точно.
А тепер я чогось досяг.
Ти зробив мене особливим.
Правда, чорт забирай!
-І давай тепер останній штрих. -Останній штрих, кажеш?
Я дуже шкодую через усе те, що наговорив тоді,
про все, чого не сказав, про все, що зробив,
і про все, чого не зробив.
Чекай, він ще думає.
Давай.
Ну добре!
Оу!
О, ні.
Цілуй її!
Ти мене поцілуєш?
-Ні. -Ні?
О, я нізащо цього не робитиму.
Хоча, хтозна. Не знаю. Насправді це так круто.
Якщо врятуємо світ, назвімо себе Смертоносний захисник.
Це наче 80-ті.
Ден. Швидше збирайтеся і їдьте. Як щось станеться...
-Вогонь і звук. -"Вогонь і звук"? Це музичний гурт?
-Ні, це те, що їх вбиває. -Ага.
Слухай, я подбаю про неї.
Я не вибачаюся.
Боже, вибач, будь ласка.
Цим двом явно потрібен сімейний психолог.
Я під'їжджаю до Брока.
Чорт. О Боже!
Кеседі, руки за голову!
Які саме...
з цих рук?
Що в біса...?
Ми знайшли тебе.
Крик буде дуже задоволена.
Ю-ху!
Брок-зірко!
Шик і блиск!
На чий палець тебе мали надіти?
Люблю, Анна
Яка гарна блискуча наживка для рибки.
Так, потерпи, друже.
Привіт, Анна. Я щойно нейтралізувала твого хлопця.
З ним все буде гаразд...
якщо ти скажеш, де Едді Брок.
Ну, цього я тобі точно не скажу.
Шкода тебе кривдити.
Скажи Броку...
ВЕСІЛЛЯ Церква Благодаті
Клетус пропонує обмін.
Її голову на його.
Він вас обох уб'є.
Багато хто вже намагався.
І обісрався!
Вони не можуть його знайти!
Нас також шукають, друже.
Ну, де ж ти?
Алло, Ден. Що сталося?
-Едді, вона у них. -Що?
-Вони забрали Анну! -Заспокойся.
Повезли на весілля.
-Куди-куди? -На своє весілля.
-Церква Благодаті. Швидше. -Їдемо.
Здається, нас запросили на весілля.
-А канапки будуть? -Навіть не сумнівайся.
"Далеко десь церква...
стоїть серед руїн.
Мій зломлений янголе,
ти у серці моїм".
-Дорогі мої... -Спочатку дарунки.
Взагалі, за традицією...
Стуліть пельку...
отче.
Кохана, ось те, чого ти хотіла понад усе.
-Той коп? -Той коп.
Продовжуйте, отче.
Дорогі мої...
якщо хтось заперечує проти цього шлюбу,
нехай скаже зараз або замовкне назавжди...
Де вона?!
Ось ти де.
Смерть тобі, отче.
Ні!
Не вам, отче.
Тобі, отче.
От халепа!
Ти куди? Що ти робиш?
Все набагато гірше, ніж я думав. Це ж - червоний. Ой!
-Червоний? -Треба валити. Негайно.
Анна не образиться. Що ти в ній взагалі знайшов?
-Все, валимо. -Зараз?
Вітаємо щасливе подружжя. Нам час іти.
Едді! Ю-ху!
Зараз, почекай хвилинку. Гаразд?
Негайно повернись назад.
Бо я зараз почуваюся дуже, дуже беззахисно.
-Брок такий самий, як ти? -Ненадовго.
Едді, ходи сюди!
Негайно виходь.
Я тобі дозволю їсти кого хочеш! Хоч усіх поїж!
Тільки не того в рясі. Його їсти не можна.
-Обіцяєш? -Обіцяю!
Дякую.
Люба!
Стули ротяку!
Подружня сварка? Так скоро?
-Час вмирати. -Так тримати!
Це я про нас. Нам кінець.
Я ж тебе вбив.
Духа вбити неможливо.
Ти! Вбий його,
тільки пельку свою не розтуляй.
Наша дружина знає, що робить.
Тільки щоб тихо.
Ти на кого пащеку роззявив?
-Зупини його! -Мій коп!
А як же медовий місяць?
О, Господи! Ні!
Підживлюсь.
Ні!
Тривога! Тривога! Тривога! Клетус Кеседі...
Як там кажуть? Око за око?
Вогонь і звук!
Щоправда, без звуку.
Любий!
Клетус!
Врукопаш, Брок.
Знаєш, як я коротав ті нескінченні дні?
Я думав про те, як однобоко ти висвітлив мою історію.
Ти не написав про те, як з Клетуса знущалися
його мамця, татко і бабуся!
Ти не розказав світові про маленького заляканого хлопчика,
до якого всім байдуже,
і якого ніхто не збирався рятувати!
Ти ніколи не запитував себе...
Чому?
Поганий з тебе журналіст.
Яке щастя!
Я не божевільний,
я просто мстивий.
Дивися, як вона здохне.
Анна!
Зроби щось!
Едді, боюся, ми проти них безсилі.
Любий, це вже занадто.
Ти маєш його зупинити.
Що ти робиш?
Цю пельку варто стулити навіки.
Ні! Припини! Ти робиш їй боляче!
-Вставай! -Не можу.
Поглянь! Поглянь! Вони не в симбіозі.
-Ану геть від неї! -Замовкни.
Руки геть від моєї дружини!
Вони - не пара.
А ми - так.
Отож. Ми - пара.
Разом ми...
Смертоносний Захисник!
Я жах, що звуть Карнаж!
Тримаю. Ти ціла?
Батьку, один з нас мусить померти.
Потрібен вогонь.
Або звук.
Ні!
Охрініти можна!
І на смак - лайно.
Я - вбивця. З монстром чи без нього, Едді.
Знаєш, чого я насправді хотів?
І чого ж, Клетус?
Я казав тобі, але ти не слухав.
Я слухаю зараз.
Я хотів дружити з тобою.
Мені дуже шкода, Клетус.
Та ну нахрін його!
Гей ти, всередині, забирай його звідси.
Вони прийдуть по вас обох.
Я знаю.
Чуєш, Анна!
Бережи себе!
Дякую. Ти теж.
Ден!
-І ти бережи себе! -Дякую.
Ти мені подобаєшся.
І без нього впоралися б.
Якщо чесно, він більше зашкодив, ніж допоміг.
Монстри.
Є такий собі Дон Кіхот, а поруч із ним - Санчо Панса.
Вони - дуже різні люди,
з різними поглядами на світ.
Вони по-різному поводяться.
Іноді вони сваряться, але зрештою,
їм вдається знаходити у собі найкраще.
Едді, цей час настав!
Далі я піду сам.
Їм потрібен я.
Так.
І все ж, мій дорогий Санчо,
факт - ворог правди.
І що ж це означає?
Це означає,
що ми з тобою...
Ве...
Втікачі!
...ном. Так. Так.
Ми в бігах.
Так, і це теж.
-Дякую, що вивіз мене сюди. -Нема за що, друже.
Тут гарно, правда?
Шкода, що не можна зробити так, щоб...
вітер куйовдив твоє волосся, але...
Ошо каже, що коли любиш когось,
то приймаєш його цілком, з усіма недоліками.
-Недоліками... -Ніхто не бездоганний.
Ану повтори! Ти щойно сказав, що любиш мене.
Сказав.
-То куди вирушаємо? -Не знаю. Не знаю.
Туди, де потрібен Смертоносний Захисник.
-Ти це серйозно? -Так.
Потрібен буде плащ.
І маска.
Ні. Ні, маски не треба. Це зайве.
ВЕНОМ 2: КАРНАЖ
-Класний серіал! -Так.
На почуття Максиміліано ніхто не зважав.
Дарма він приховував таку божевільну таємницю.
У нас усіх є минуле, Едді.
Ти від мене щось приховуєш?
Мої знання про всесвіт, накопичені за вісімдесят мільярдів світлових років,
можуть підірвати твій крихітний мозок.
Це ти зараз про що?
Я тобі дещо покажу.
Це - лише крихітна частка досвіду симбіота.
Ну, гаразд.
-Готовий, Едді? -Так.
-О! -Що відбувається?
О! Ні, ні, ні!
Що це в біса таке?!
Це просто рушник.
Де ми?
-Що ти накоїв? -Це не я.
Неймовірно, але зроблене вашим покірним слугою відкриття
викликає ще більше питань...
-Що це? -про таємне життя Пітера Паркера...
відомого як Людина-павук.
Запевняю, дорогі глядачі, ми тут, у "Сурмі сьогодення" не заспокоїмось...
Той хлопець.
поки не розплутаємо цю павутину брехні!
Я - Джей Джона Джеймсон.
Добраніч!
І нехай Господь допоможе нам усім.
Чувак! Що ти робиш в моїй кімнаті?
Я...
Переклад субтитрів: Oksana Yanchuk