Na něco se vás zeptám.
Kdo ty peníze vyhraje?
Ukažte se.
Teď je čas se bavit. Kdo jde na bingo?
Tak pojďte na to.
Máme tu první míček a je to
I-17, Tančící královna.
Kolik Tančících královen tu máme?
Tak jo.
Tohle bude G-58,
natřem to těm kosům.
Tohle bude B-4,
nestůj u dveří.
B-4,
nestůj u dveří.
Na místě.
Pozoruju ji.
Jde do té uličky.
Volám...
Je tam?
Jo, je tu.
A King je pořád uvnitř?
Bezesporu.
Jako jehňátko.
Chci mít čistý stůl, Cobbe. Oba. Rozumíš?
Budu pozorovat, vyčkávat, a pak se ohlásím, Burkeu.
Třeba ten další míček bude váš šťastný.
Bude to G-56,
máte tu čest?
G-56, máte tu čest?
N-41.
Dobrá.
Další míček...
Pro některé smůla, ale mě to odjakživa baví.
G-46, je to běs.
Tamhle jich mají spoustu.
N-4-1...
N-41, je čas jednat.
N-41.
Zdravím, Rayi Kingu.
Anais.
Posaďte se, prosím.
Máte pro mě práci?
Jo. Jen si...
Tohle jsou
Gino a Edith Sanchezovi,
jejich syn Alberto.
Odešli ze Salvadoru do USA.
Albertovi by teď bylo 13.
Tady je mu pět.
Děti nezabíjím.
- Co? - Zesilte si naslouchátko.
Zabíjím dospělý.
- Děti ne. - Jo, ne... Oni zmizeli.
Najal si mě její otec,
abych je našel.
Musíte mi pomoct.
Jste jediná, kdo to dokáže.
Já už jsem napůl v penzi
a beru jen případy, co pro mě mají význam.
Co chcete, Kingu?
Anais...
Víte, co je to získaný syndrom učence?
Ne.
Ale vím, že venku jsou takoví chlapi,
co pospávají na letištích v Africe a na Blízkém východě.
Mě nesledovali.
Ti poběží za mnou. Až k tomu dojde, zmizte.
To mě poser.
Kurva!
ZÚČTOVÁNÍ 2
Kancelář náměstkyně Medinové.
Síť pro postihování finanční kriminality
Náměstkyně Medinová, mám na drátě policii L. A.
Dobře. Křesla?
Jo, dvě. Od Herman Miller a Steelcase.
Díky.
Marybeth Medinová.
Jo.
Moment, co? Opakujte to.
Popište ho, prosím.
Ne.
Chápu.
Los Angeles, Kalifornie
Neřekl vám, na čem pracuje?
Ne, věděla jsem, že dělá soukromé očko,
ale nevídali jsme se.
Takže žádné finanční potíže?
Žádné.
Tudy, prosím.
Raymond King.
Byl náměstkem ředitele FinCENu.
Můj šéf.
Prý jste u něj nic nenašli. Ani náprsní tašku.
Něco možná.
Ale chvíli nám to trvalo.
Věci mívají sklon mizet.
A co že jste zavolal mně?
Podle jeho mobilu.
Měl u vás v kontaktech „volat v nouzi“.
Proč se ptáte na finanční potíže?
NAJDĚTE ÚČETNÍHO
Jaký je rozdíl mezi dressy casual a business casual?
V obou případech nech kapsáče a žabky doma.
Nemám kapsáče
a nemám ani žabky.
Nemohli bychom teď probrat obchody?
Nebo chceš další tipy na první rande?
Povídej.
Máš pro Inagawa-kai prověřit banku, než nad ní převezmou kontrolu.
- Co myslíš? - V Tokiu jsi dost nápadný...
- Ale... - Jakuza platí vždycky včas.
- Další. - Señor Obregon se ptá,
jestli chceme platbu hotově nebo v obrazech.
Co má za obrazy?
Riveru, kterého prý obdivuješ.
Kolik nám dluží?
2,4 milionu.
- Samozřejmě Riveru. - Velký vzdech.
Jaký je zůstatek pohledávek?
1,35 milionu.
Dej zbytek na účty na Novém Zélandu a ve Francii
a jako příspěvek pro Harbor.
Na jaké jméno? Gauss, Babbage nebo Carroll?
Nash. Ještě něco?
Neber si černý oblek.
Vypadáš v něm jako funebrák.
Vítejte na 13. ročníku festivalu Boise Romance.
Všichni tu jste z jednoho důvodu.
Chcete navázat vztah,
poznat někoho výjimečného a najít lásku.
A ještě:
Nezapomeňte si vyzvednout festivalová trička zdarma.
- V hodnotě 25 $. - Jo.
Většina jste nováčci, tak si shrneme, jak to funguje.
Zodpověděli jste řadu dotazů
a vyjádřili tak své požadavky, potřeby, přání a touhy.
My jsme vám pak s použitím svého matematického algoritmu
vyhledali těch deset nejvhodnějších.
Tento algoritmus se na předchozích 12 festivalech
přičinil o...
53 manželství!
To si zaslouží potlesk.
To teda!
Neposlali jsme vám jména,
pouze identifikační čísla a fotky
seřazené podle konektivity.
Předběžné online vyhledávání bylo zakázáno.
Na rozhovor s každým máte pět minut, později bude čas neomezený.
A, dámy,
tohle není soutěž.
Své první rande si můžete domluvit i jako poslední.
Žádný spěch.
Tak do toho.
Poznejte toho svého výjimečného.
- Bůh s vámi. Jakýkoliv. - Ano.
- Ahoj. - Dobrý den.
Jsem Ann Renee
a fakt zbožňuju účetní.
- To je mi náhoda. - Jo.
Věříš na lásku na první pohled?
Že je člověku někdo souzený?
Spřízněná duše?
Ne, to je absurdní, dětinská představa.
Tak to samozřejmě není.
Jak jste náš algoritmus zpětně analyzoval?
Vzal jsem data z online seznamek
a porovnal vaše dotazy s jejich.
A?
Mám vlastní algoritmus.
O tom, zda existuje
či neexistuje láska,
či zda jde o elektrický,
neurochemický proces
probíhající v mozku, se dá diskutovat.
Přeji hezký den.
Hledal jsem v datech nejvhodnější randicí slova.
- Moment, „randicí slova“? - Ano.
Ženy tvrdí, že si váží oddanosti a stability,
ale jdou po nebezpečí a vzrušení.
Po sexy lumpech.
Ahoj.
Jak se máte?
Mám se moc dobře.
- Lori. - Jo, Lori.
To je přezdívka, nebo něco zkráceně?
Ne, prostě Lori.
Vašim dotazům jsem přiřadil číselné hodnoty, tokenizoval je
do embedding matrice a vytvořil prediktivní model
nejúčinnějších odpovědí. A ty jsem poskytl.
Bez lhaní.
Můj poslední přítel trávil každý víkend s přáteli na golfu.
Trávíš hodně času s přáteli?
Vůbec ne.
Nemám přátele.
Žádné.
Zvířátka?
Nejvíc stížností v seznamkách
bylo na zavádějící profilové fotky.
Ženy lžou o váze a věku,
muži o výšce a věku,
upravil jsem tedy svou fotku i úsměv.
Ty kráso!
Mám moc ráda kempování.
To já taky.
Na jedné z tvých fotek jsem viděla karavan.
Ano, to je můj domov.
Tam bydlím.
Trvale?
No, dokud budu živ.
Nikdo z nás nežije nikde trvale.
- Tohle je jen schránka. - Aha.
Nakonec z toho těla bude mrtvola.
Nejlepší na tom je,
že nemusíte měnit daňové přiznání
kvůli neuplatněné amortizaci,
což je, jak jistě víte, velmi užitečné.
Nejen že to má tu neplánovanou výhodu,
ale nejlepší na tom je, že nemusíte měnit daňové přiznání
kvůli neuplatněné amortizaci.
A to vám prozradím, přestože to je
tak trochu obchodní tajemství,
i když ne vlastnické. Nejlepší na tom je,
že nemusíte měnit daňové přiznání kvůli neuplatněné amortizaci.
Jo.
A co něco jiného? Děti?
Je vám 44?
45.
Možné je asi všechno.
Bože!
Myslím matematicky.
Zmanipuloval jste systém?
Optimalizoval jsem svůj profil.
Celá stěna je odshora dolů polepená.
Nic šílenějšího jste neviděla.
Mapy, lepicí papírky, zvrácené fotky.
Jako z takových těch pořadů
-„Chyťte úchyla.“ - Jo.
Pilný jak včelička, co?
Kam jste ty jeho věci dali?
Nevyhodili jsme je.
S těmi hnusnými fotkami bychom to nepronajali.
Jak dlouho tu byl?
Dva měsíce.
Další nájemné bylo splatné včera.
PLÁNOVACÍ KALENDÁŘ 2024
Kolik dělá nájemné?
Akademie Harbor Neuroscience
Akademie Harbor Neuroscience.
Tady náměstkyně Medinová, Ministerstvo financí.
Nepracuje u vás
nějaký Christian Wolff?
Je mi líto, paní. Ne.
Dobrá.
A co takhle Carl Gauss?
Nebo Charles Babbage?
Lewis Carroll? Možná Lou?
Tady je Akademie Harbor Neuroscience.
Jo, to vím.
Nemáte třeba nějaké zaměstnankyně
s britským přízvukem?
O co tady jde?
O bývalého studenta, jehož otec byl voják.
Záznamy studentů jsou nepřístupné.
Jsem noční recepční.
Zkuste zavolat zítra,
to vám s tím někdo pomůže.
Potřebuji mluvit s řídící Účetního.
Vím, že poslouchá.
A vím, že on poslouchá ji.
Co prosím?
Jsem Marybeth Medinová a mám před sebou haldu
fotek vražd, map Střední Ameriky,
Mexika, účtenek za pizzu
a jsem si jistá, že se dívám na fotku jejího šéfa.
Potřebuju od něj pomoc.
- Teď zavěsím. - Počkat.
HOVOR LOKALIZOVÁN
Ray King byl zavražděn.
Tak jak?
Deset, osm. Dám ti sedm.
- Deset, osm a sedm za půl kila? - Jo.
Je to tuňák na suši.
- Ale jdi, není na suši. - Je, Burkeu.
Je potlučený, nemá tuk. Na suši se vůbec nehodí. No tak.
Ber, nebo nech být.
- Dickie je vevnitř? - Je.
Dá ti peníze jak minule a před týdnem.
- Jo... - Tony, pojď sem.
Posaď se.
Takže...
Čtyři profi zabijáci
nesejmou jednu ženskou.
Jak je to možný?
V podstatě dva.
Dva šli po Kingovi, dva po ní.
Tři.
Včetně tebe.
Nešlo přesně zamířit.
Ví, že jdeme po ní, a ne po Kingovi?
- To těžko. - Jak to víš?
Jsme vidět.
Problém vyřešen.
Podle tvý logiky, kdyby tě chtěla zabít, udělala by to.
Klídek, šéfe.
Nepamatuje si tě.
Zatím.
Co to jako znamená?
Před pár lety se ukázala.
Tři chlapi, se kterýma jsem jednal, nasrali špatný lidi.
Probereme náš úspěch.
Vaše lodě, mý čluny,
na moři 20 mil od břehu.
Žádnej přístav v Los Angeles. Jen...
A nepoznala tě?
Ne.
Ale jednou si vzpomene, kdo jsem a co jsem udělal.
A celej můj svět půjde do prdele.
Večer odletíš do Fort Worthu.
- Už žádní Rayové Kingové... - Dobře.
...žádný soukromý očka.
Nechci jednou vylízt ze sprchy
a zjistit, že tam na mě čeká
lidská motorová pila.
Dobře.
Dvakrát jsem hlasitě zakašlal.
Ne, nedělejte to, prosím.
Vy jste Christian Wolff.
A vy Marybeth Medinová.
Znervózňuju vás?
Jste uprchlý odsouzenec.
Vyškolený účetními mafie.
Vašimi klienty jsou drogové kartely,
pračky peněz, vojevůdci z třetího světa.
Takže ano?
Viděla jsem na videu, jak jste zabil muže v Brooklynu.
Před osmi lety jsem byla v Chicagu.
S Rayem.
Living Robotics.
Viděla jsem ty mrtvoly, slyšela vás odříkávat:
-„Solomon Grundy, narozen v pondělí...“ - Co potřebujete?
Máte rád hlavolamy, pane Wolffe?
Nevím, jestli jde
o jeden případ nebo o deset.
Vím, že Ray byl skoro švorc.
Tu fotku jsem našla mezi sedáky
v hospodě, kde Raye tu noc zabili.
Uvnitř té hospody zastřelili
i tři muže, jednoho venku srazilo auto.
Všechno bývalí příslušníci chilských zvláštních jednotek.
Byl toho Ray schopný?
Ne, nebyl.
Dimitrij Jošenko,
podříznutý v moskevském hotelu.
Moše Yeutz, bomba v autě, Jeruzalém.
Zbytek jsme neztotožnili.
Armando Reyes, Mexico City.
Ozan Unal, Istanbul.
Santino Sanvieri, Neapol.
To musel být pád.
Ten pád ho nezabil.
To ten náhlý náraz.
To byl vtip.
Proč mi pomáháte?
Protože jste mě požádala.
Takže...
máme čtyři mrtvé žoldáky v márnici,
vraždy,
daňová přiznání,
mapu do Mexika, vlakový jízdní řád.
Pizzu,
ryby,
rodinnou fotku
a nabouranou toyotu.
Jaké je mezi tím spojení?
Co to děláte?
Čekám.
Na co?
Až to dokončíte.
Co až dokončím?
Nevím.
Prostě to,
co teď děláte.
Abyste mohl...
Udělat, co potřebuju.
O tom chrápání se poraďte s lékařem.
Kávu?
Já nechrápu, takže...
Nic není tam, kde to bylo.
Váš mozek, většina mozků, když má před sebou
nejednoznačná vizuální data, je podvědomě
řadí do známého schématu,
to ale není to, které hledáme.
Aha.
Dobrá...
Jaké schéma hledáme?
Pravděpodobnost přežití.
Začali...
tady. Ve Střední Americe.
Dobrá.
Jak to víme?
Jeho tetování, Barrio 18,
věznice Izalco, Salvador. Válčí s MS-13.
Od mexické hranice jeli tímto vlakem.
Ne, to je nákladní vlak, ne osobní.
Je to Vlak smrti. Jezdí se na střeše, ne ve vagónech.
Tak se vyhnou imigračním kontrolám.
Když přijeli do Mexico City,
vydali se do jednoho ze tří míst,
kde jde přejít do Texasu.
El Paso, Del Rio, McAllen.
Přešli přes Rio Grande do McAllenu.
Proč do McAllenu?
Litr vody váží kilo. Aby člověk v poušti přežil,
potřebuje 5,5 až 7,5 litrů vody na den.
To je 16,5 až 22,5 kila na toho, kdo nenese pětileté dítě.
Tady je její syn pětiletý.
Na této fotce mu bude 13 let.
Edith dorazila do Los Angeles a našla si práci
v Sudio’s Pizza.
Moment, Edith?
Edith Sanchezová.
Ne, přece nemůžete vědět,
že žena na té fotce je stejná Edith Sanchezová
jako na těch formulářích.
Ano, je to jisté.
Udala jeden závazek, dítě.
Ve dvou ze tří formulářů udala příjem cca 15 000 dolarů,
na třetím 60 250 dolarů.
To je dvakrát tolik, než v obou předchozích dohromady.
To není to nejpodivnější.
Zaškrtla „vdaná“, ale žádala odděleně.
Společně šla využít výjimka na péči o dítě.
Čtyřnásobek ve třetím roce.
Píše „vdaná“, žádá odděleně, má dítě, ale péči ne.
Na seznamu Rayových klientů
je jen jeden s hispánským jménem,
Emiliano „Emi“ Gonzalez, Fort Worth, Texas.
Takže jestli je
Emi Editin otec,
proč mu neřekla o pomoc?
To nemůžu vědět.
Máte páky na berňák?
Hlídejte nakládku.
Na co ty gorily?
V Los Angeles moc času netrávíte, co?
Netoužím po zmlácení a okradení.
Ne, žádnou Edith si nepamatuju.
Je mi líto. Nepomůžu vám.
Jeanette, co máš?
To je skvělý. Díky.
Proč zaměstnankyně nevyužije výjimky, na které má nárok?
Protože je hloupá?
Protože nevypadá jako vy?
Ani jedno z toho.
Nevnímám lidi jako legální a nelegální.
Vnímám je jako lidi a dávám jim šanci.
Ještě něco?
Ne, pane. Díky za váš čas.
Není zač.
Dvě třetiny příjmů je prodej s sebou. Že?
Máte mý daňový přiznání, co?
To jste celý vy.
Správně. Dvě třetiny.
Ptejte se na cokoliv. Náklady, výplaty, akce,
co chcete. Vím, kam jde každý cent.
Loňské výnosy před úroky, zdaněním a odpisy.
42,9 milionu.
Nahlásil jste 41,9 milionu.
Čtěte dál, cifršpióne.
Milion příspěvek na charitu,
- na bezdomovce. - Jdeme.
Když pomineme amatérismus toho opatření,
protože jste si mohl odečíst z příjmů o dost víc,
jaká pizza se nejčastěji objednává?
Velká, 90 procent.
Velká pizza stojí 17 dolarů a 35 centů,
což vychází na 1 484 315 velkých pizz.
Kam tím míříte?
Náklady na papír máte 360 000 $,
což obnáší jen 900 000 krabic na velkou pizzu.
Bolí mě z vás hlava.
To je mnohem méně
než zmíněných 1 484 315 velkých pizz.
Jo, prodáváme i kusovky.
- Kusovky. Není možná. - Jo.
Udáváte větší příjmy, než máte,
abyste skryl jiný příjem. Z čeho?
- Vy hajzle! - Tak moment.
Já vám věnuju svůj čas na vaše blbý dotazy
a vy si mě troufáte obvinit z praní peněz?
Chrisi!
Do prdele!
Perete peníze.
- Odkud jdou? - Pusťte!
Federální agenti. Zpátky.
Perete peníze. Řekněte, odkud jdou,
nebo vám vykloubím rameno.
- Nasrat! - Dost to bolí.
- ...zmrde. - Chrisi, stačí.
Já vám to říkal.
Kurva! Já ty holky nevozím.
Přisámbohu, zavolají mi.
Zavolají, a přijdou peníze.
- Vím, jaké motely používají. - Kdo?
- Apartmá. - Kdo to je?
- Nevím! Zeptejte se holek! - Který motel?
- Který? - City Center, ve městě.
- Kdo je váš kontakt? - Prosím, ne!
- Kdo to je? - Prosím!
- Kdo je váš kontakt? - Tomas!
Měli bychom jít.
Nejste padlý na hlavu?
Myslím, že tohle není dotaz.
Já dělám pro vládní agenturu. Nemučím lidi.
Nemučila jste je.
Jsem náměstkyní FinCENu,
- já ne... - Já vím. Já vás tam dostal.
Vás a Raye Kinga.
Nějaká Britka mi volá a dává mi tipy.
Takže zločinci, což jste vy,
dávají policii, to jsem já, tipy dennodenně.
Myslíte-li tím jména, data, činy,
čísla účtů a tras, tak ano, dávám vám tipy.
Já nejsem jako vy.
Neporušuji zákon, jak se mi to hodí.
Už žádné násilí.
Musíme vzít, co nám dal, a propracovat se k cíli.
Tak se to dělá.
Možná tu má FBI agenta, kterého mohou postrádat.
O někom bych věděl.
Berlín, Německo
Haló.
Ahoj.
Zdravím.
Ahoj, Margaret, tady...
Margaret!
Ahoj!
Kurva, no tak!
Ahoj, Margaret, tady Braxton.
Nazdar, ahoj.
Margaret, tady...
Do prdele, přestaň. Tak jo. Haló.
Haló.
Margaret, tady Braxton. Já jen...
No do prdele!
Do prdele! Tak už kurva dělej!
Dělej, kurva!
Kurva, udělej to!
Srabe zasraná.
Ahoj, Margaret. Tady...
Neser. Čeho se tak bojíš?
O čem se vůbec bavíme?
O dvou týdnech.
Je to 14...
Čtrnáct dní, Margaret, v životě...
V jeho životě.
Víš, jak se jmenuje?
Greg.
Je to můj Greg.
Je můj.
Ovšemže se mnou bude spát. Ovšem.
Chceš láhev?
Dám mu láhev.
Dám mu láhev. Láhev.
Sblížím se s...
Tak jdem.
- Margaret, tady Braxton. - Jo, už zase.
Jo, zase já. Zaskočilas mě, Margaret.
Hele, já...
Přemýšlel jsem o tom našem rozhovoru a...
Šel jsem do toho a rozhodl se,
že tam zaskočím a vyzvednu to štěně ve čtvrtek.
Jo, ne, odstavit po osmi týdnech. To jsi...
To jsi řekla jasně, Margaret. A jsem si plně vědom, že je to jen šest,
ale corgi je nesmírně chytrý pes, Margaret...
Dobře, já jen...
Nevím, jestli dokážu pochopit logiku
v utváření pouta mezi štěnětem a jeho matkou,
když už tu matku nikdy neuvidí. Ne?
Proč nevyužít ty drahocenné dva týdny
a nevytvořit pouto mezi majitelem a štěnětem,
když pak spolu budou po celý život.
To ne, ale pak právě přijde na řadu
krmení z láhve.
Chovám psy už 30 let a ještě nikdy jsem nenarazila
- na někoho tak nezralého a sobeckého... - Ježíši.
Jo, to fakt ne... Křičíš na mě, Margaret.
Jo. Dobře.
Jo. Nashle za dva týdny. Jo, bezva. Ahoj.
Jdi do prdele!
Jdi do prdele, Margaret! Krávo zasraná!
Povídej mi o sobě.
Co děláš, když neděláš to, co děláš?
Máš nějaký koníčky?
Jako že pečeš nebo rybaříš?
Ne?
Nerybaříš?
Ne?
Ráda čteš? Nebo třeba...
Zahradničíš?
- Kino. - Filmy?
Tvůj oblíbenej?
Čaroděj ze země Oz?
Oz?
Chceš o tom slyšet perličku?
Ten pejsek, Toto? Jo.
Ve skutečnosti se jmenoval Terry. Pes Terry.
Pes Terry měl za natáčení Oze 125 doláčů týdně.
Víš, kolik vydělávali ti mrňousi? Mlaskalové?
50 doláčů.
To má být výsměch spravedlnosti, nebo co?
Někdy na ty drobky myslím, víš?
Zkus být v jejich kůži.
Jistě tam seděli se svými pidikamarády,
koukali na Terryho a říkali si: „Ten čurák!“ Víš?
„Vydělává dvakrát tolik než my.
Neviděl jsem, že by Terry zpíval nebo tančil. Ty jo?“
Příchozí hovor Grundy
- Co chceš? - Braxtone?
Ahoj, to jsem já, Chris.
- Tvůj bratr. - To já vím.
Nepoznáš z tónu mýho hlasu, že to vím?
Jo, zníš nepřátelsky.
Co chceš?
- Potřebuju pomoct. - Á! Sbohem.
Braxtone?
Kurva neuvěřitelný! Neuvěřitelný! Prostě...
Do prdele!
Ježíšikriste!
Co už. Tak jo.
Posledně, když jsem ti pomohl,
mě to málem stálo kariéru. To víš?
Jsi na mě naštvaný. Proč?
Máš sakra pravdu, jsem.
Jsem naštvanej, protože já volám rok co rok.
Vždycky volám já, ty nikdy.
A teď zčistajasna zavoláš.
A proč? Že potřebuješ pomoct?
Co zavolat jen tak? Co si jen pokecat?
„Ahoj, jak se máš?
Jak se ti daří?
Veselý Vánoce. Všechno nejlepší, B.“ Něco takovýho.
Teď nemáš narozeniny. Až 11. listopadu.
Vím, že nemám narozeniny, troubo.
O to tady nejde...
Co chceš?
Můžeš být za 24 hodin v Los Angeles?
Braxtone? Haló?
Braxtone?
Neubližujte mi, prosím.
Cože to?
Neubližujte mi.
Proč mi to říkáš? Co jsem ti udělal?
Udělal jsem něco, aby tě napadlo,
že bych ti ublížil? Proč mi to říkáš?
Mrzí mě to.
Tak to jsme dva.
Chci si jen popovídat.
Povídání s tebou stojí za prd.
Je tu jazyková bariéra, ale kruci,
přece ti neříkám nic tak nejasnýho.
Nemůžu najít vhodné kancelářské křeslo.
Všechna jsou tak nepohodlná.
Ale nejde o to křeslo.
Asi spíš o to, jak jste říkal, že jste mě do něj dostal.
Jako bych si to místo nezasloužila.
Asi potřebujete bederní opěrku.
Costco má skvělou řadu křesel s opěrkami beder.
Neřešte to.
Je bratr o tom případu informován?
Je.
Kdy jste ho viděl naposledy?
Před osmi lety v Chicagu.
Je mladší, nebo starší?
Jsem o dva roky starší.
Není...
Něco v nepořádku?
Jen že se na mě často bezdůvodně zlobí.
To nic.
Určitě vás rád uvidí.
No...
Chápu, taky mám sourozence.
Zkuste mu poděkovat, že vám přijel pomoct.
Řekněte mu, že ho rád vidíte.
Z vlastní zkušenosti vím, že lidé touží po ocenění.
To je on.
Ahoj, Braxtone.
To je pěkný.
Kdopak jste?
Jsem Marybeth Medinová.
Náměstkyně ředitele FinCENu.
Federálka.
Neměls mrtvici?
Jsi naštvaný.
Pracujeme spolu.
Momentálně je mi zcela jedno, čím se živíte.
Momentálně, jo?
Ty brďo, to rád slyším.
Můžeš na chvilku?
To už je doba, co?
Osm let, dva měsíce.
Přesně tak.
Vypadáš dobře, Chrisi.
Taky si myslím. Já...
Braxtone, díky, žes přijel. Jsem vážně rád.
Řekla ti, abys to řekl?
Jo.
Tak jdem.
Jenom... Braxtone.
Neprobereme ten plán?
Co děláš? Snad se můžu jít vychcat.
Dobrá, a pak probereme ten plán.
- Nějaké požadavky na vzhled? - Ne.
Kolik?
Pošlu je nahoru.
To budete hodnej.
Tak jo.
Můj čas jsou peníze.
Ano, slyšel jsem.
Pošlu ti fakturu.
To je fér.
Uvidíme, jak fér se ti bude zdát, až ji dostaneš.
V pohodě. Jistě na to budu mít.
„Jistě na to budu mít.“
- Braxtone... -„Braxtone.“
- Neopakuj po mně. -„Neopakuj po mně.“
- Braxtone... -„Braxtone.“
Víš, že nemám rád... Braxtone, prosím tě.
-„Braxtone, vážně...“ - Braxtone.
Dobrý, jdi...
Jdi a postav se tamhle, jo?
Neděs je.
Mluvení nech na mně.
Dámy.
Jako doma.
Ahoj.
Ty budeš ten divokej, co?
Když mu nepřestavíte nábytek, je v cajku.
Prostě... Tak.
Ať to máme za sebou, jo?
Tumáš.
Děkuji, dámy.
Tady s kamarádem jsme se tak bavili.
Snad nám v tom uděláte jasno.
Co se stane, když takhle vejdete do pokoje,
tam sedí dva chlapi a čekají na vás,
co se stane, když se to zvrtne?
Tím nemyslíme sebe. My jsme krotký jak beránci.
Jen si říkám, co se stane, když na vás někdo sáhne,
tak jak se vám to nelíbí. Když vás třeba nenecháme odejít.
V takový situaci asi někomu zavoláte, že jo?
Někomu, kdo má na práci zajet sem
a zjistit, jestli jste v pořádku. Na rovinu,
mě nezajímají jména. Je mi fuk, jak se jmenuje, jen...
Co bych musel udělat,
aby se tu tenhle člověk objevil?
Jmenuje se Tomas.
Braxtone, vzpomínáš? Tomas.
Co?
- Co? - Ne, ne...
To nic...
Juárez tě nemusí zajímat.
To jsou tvý prachy, nech si je.
Děkuju, dámy.
Bude třeba o dost víc než tohle,
abych těm lidem unikla.
Dobrá...
No tak, pane „Já na to mám“. Zaplať jí.
Riskuju život.
Fakt?
A je to.
Tomas je opravdu zlý.
Rozumím.
A uděláte mu něco?
Chtěla bys?
Prosím.
Dobře.
Nedovolí nám odejít.
Dobře.
Pokoj 235.
Dobře.
Jak vypadají?
Účetní.
Dobře, šéfe, nashle.
Děkuju.
Já nemám děti.
- Sorkis. - Ahoj, tady Marybeth. Co pro mě máš?
Záznamy z dopravních kamer.
Ministerstvo vnitřní bezpečnosti
Nasdílím ti obrazovku.
Oblast zabírají jen dvě kamery.
Vchází King.
Je uvnitř 45 minut.
Tady jsou výstřely.
Vypukne vřava.
Nic.
Střílet mohl kdokoliv.
90 sekund poté King vychází.
Dovolal ses Emilianu Gonzalezovi? Tomu z Rayova seznamu?
Editinu otci.
Ano a ne.
Dům Gonzalezových.
Je tam Emiliano Gonzalez?
Ano a ne.
Pan Gonzalez nahlásil svou dceru a její rodinu jako pohřešované
před sedmi lety.
Co se mu stalo?
Kartely unášejí migranty kvůli výkupnému, nebo je prodají.
A když ani jedno nevyjde?
Dopadne to takhle.
Gino Sanchez.
Ještě ti zavolám.
Máš mý kurvy, kreténe.
Upřesňuju: kreténi.
- Mariello. - Chviličku.
- Šla se upravit. - Mariello.
Pojď. Máme tu wifinu, všecko.
- Pojď dál. - Mariello.
Asi jsem ho praštil nějak víc.
- Žije. - Jo.
Posbírej mý krámy.
Zbláznili jste se? To jsme teď únosci?
Únos? To přeháníte.
Jen jsme...
- Zadrželi jsme ho. - K výslechu.
Nemáme právo někoho zadržet.
Ví asi, kdo zabil Kinga. Nechcete vědět, co ví?
Jestli mě zastaví policie,
jestli prohledá kufr, co pak?
Haló, štramáku.
- Máš moji polohu? - Mám.
Potřebuju zelenou odsud na Victory Boulevard
a nahlas loupež 10 bloků odsud, ať odlákáme policii,
než nás Marybeth doveze domů.
- Kruci. - Ještě něco?
Chci vědět, s kým se Ray King sešel.
Tak jo?
Dost dobrý, ne?
Dobrá.
Nesníme něco?
- Taco Bell. - To je ono.
Dobrýtro, chlapci a děvčata.
Kdo se chce nabourat do Los Angeles?
Na dálku se k nám připojili Chris a jeho kamarád.
Máme jim najít a ztotožnit zájmovou osobu.
Prohlédneme si všechny dopravní a bezpečnostní kamery.
Dívala jsem se na videa od ministerstva.
Ray vchází, po 45 minutách vyjde.
Ani nevíme, jestli se tam měl s někým sejít.
Co prostě toho Tomase přimět, ať nám poví, kde je Cobb?
A jak konkrétně to uděláme?
Vydloubne se mu oko a ukáže se mu,
že když nebude mluvit, vydloubneme to druhý.
To funguje vždycky. Stopro.
Nikdo nechce bejt slepej, ne?
Ukázat jedno oko, že je to vážně.
- Zabezpečené spojení aktivní. - Snažím se jen pomoct.
Orchestr už má zadání.
Hledáme vašeho člověka.
Záznamy ze dne incidentu.
Vyčleňujeme pouliční kamery.
Můj člověk na ministerstvu
má doktorát z informatiky na Caltechu.
Dostane se do všech databází, co znáte i co neznáte.
Tu noc zaznamenaly jen dvě kamery.
Děcka v Harboru jsou jistě chytrá, ale ztrácíme čas.
Podívejte.
Tyhle další kamery jste hledala, náměstkyně Medinová.
Už můžete zapnout mikrofon.
Rozeberte si záznamy a hledejte cokoli podezřelého mezi 20. až 22. hod.
Lane, ukaž přední vchod po střelbě.
Aidane, co se děje vzadu?
Hledejte veškeré chování neodpovídající situaci.
Vrať to.
Přibliž přední vstup.
Zpátky.
To je naše zájmová osoba.
Nepospíchá.
Nebojí se.
Najděte ji předtím, než dorazila.
Prohledejte každou uličku.
V rozsahu čtyř bloků od Vermontské a 19.
Skrývá tvář.
Ví, kde jsou kamery.
Milesi, zpátky.
Ta v růžovém si dělá selfie.
Chceme tu fotku.
Z toho úhlu si obrazovku jejího mobilu nepřiblíží.
To nemusí. Zjistí si,
kdo je, najdou možná hesla, napíchnou jí mobil a pošlou fotku.
Jo, jasně.
Velký vzdech.
Neuvedeš tu normálňačku do obrazu, Chrisi?
Tak bych to udělal já.
Sken tváře pro identifikaci.
- Mám to. - Mám to.
Chrisi, Lane a Charles do ní půjdou natvrdo.
Ahoj, Pam. Pojďme se seznámit.
Iowa, rodiště prvního počítače na světě.
Pojďme k Pam na návštěvu.
Aidane, na tohle PSČ dodává Midwest Power and Energy.
Vstoupí přes dodavatele energií,
najdou nezabezpečenou tiskárnu nebo chytrý termostat.
Co je to za děti?
Moje parta.
Je nás víc, než si myslíte, náměstkyně Medinová.
Skye, potřebujeme heslo k chytré domácnosti.
Zadejte heslo
Heslo nalezeno
Pamin notebook
Dobré ráno, Iowo.
Dobré ráno, Pam.
Ať se tam Pam neuvelebí.
To není správné.
Lane, zvedni ji z té židle. A hledáme tu fotku.
Tiskárna
Tisk zkušební stránky
Milesi, dej tam tu stránku, až se vrátí.
Charlesi, dostaň se jí do fotek.
To nemůžeme.
Ať toho nechá.
Chrisi, vysvětli tý normálňačce, že to musíme dokončit.
Červená.
Aidane, teď ty.
Zvonek u dveří
Zelená.
Ať toho nechá.
Už jde. Červená.
Lane, ať si sousedi poslechnou televizi.
Kuchyně – Chytrá televize
- Všechno na másle. - Jo, jen máslo.
- Všechno máslo. - A špetku soli.
Ať toho okamžitě nechá.
Chrisi, dost. Přestaňte.
Ať s tím přestane.
Okamžitě přestaňte!
Tady má selfie. Aidane, pošli tu fotku.
Nová zpráva
- Cítíš tu sladkost? - Jo.
- To miluju. - Tak odpovídá Iowa.
Odeslat
Skye, dostaň nás odtamtud.
Milesi, zvětši to, prosím.
Hledám v databázi Interpolu.
NSA MEXICO CITY ŘÍJ 2023
DGSE PAŘÍŽ SRP 2024
INTERPOL ŘÍM ZÁŘ 2022
NSA JERUZALÉM DUB 2024
INTERPOL FLORENCIE LIST 2023
MI6 MOSKVA PROS 2021
CIA BROOKLYN KVĚT 2024
JMÉNO NEZNÁMÉ
Zdá se, že mluvila s Rayem jako poslední.
Ale nechce se nechat najít.
Sbohem, štramáku.
MOSKVA
Proč se Ray scházel s tou,
co je všechny zabila, aby našel matku a dítě?
Ona je nezabila všechny.
Já jen, že určitě nezabila tohohle
ani tady toho.
Jak to víte?
Říkám to jen tak, víte.
Takový tušení.
Zasvěcený odhad?
Něco takovýho.
- Nemůže to vědět. - Jo, prostě...
- Je to domněnka. - Fakt.
- Už nemluv. - Dobře.
- Ale stejně... - Hovno.
Často se přiznáváš k vraždě?
Vlastně jsem nic neřekl.
Jen jsem naznačil. Asi jí to vadilo.
Sbohem. Konec.
- Padám. - Počkejte, Marybeth.
Asi byste měla vzít v úvahu,
že někteří z těch lidí na fotkách,
co je možná zabili, byli dost odporné typy.
To je fuk, jestli jsou odporní.
Nerozhodujeme, kdo žije a kdo umře.
- Já teda jo. - Braxtone.
Od lidí jako on se odlišujeme zákonem.
Bylo mi potěšením a ctí.
Snad budeme zase spolupracovat.
Mějte se a opatrujte se.
Do prdele.
Máme problém.
- Toho v kufru? - Ano.
Problém máte asi vy.
- Vyndejte ho, prosím. - A co s ním?
Jedu za státní zástupkyní.
Ještěže to není mý auto.
Volat vám byla chyba.
Tohle udělám podle předpisů.
Bez lhaní a porušování zákona.
Ať si ta Britka ty „tipy“ nechá.
A nebuďte tu, až přijedu.
Jestli vás uvidím, dám vás sebrat.
Juárez, Mexiko
Slečno Guttierezová, jsem zmatený.
Jediné, čím se můj klient provinil,
je, že přišel na pomoc mladé dámě v nesnázích.
Poté jej napadli, zbili a unesli.
Vy se ale, místo abyste je stíhali,
mého klienta dokola vyptáváte na toho Cobba?
Vyhrožujete mu vězením a obviňujete ho z obchodování s lidmi?
V jakém bizarním právním světě s tím chcete jít před porotu?
Zvláštní.
Přesně to řekl advokát Ikea Sudia, když jsem mu nabídla stejnou dohodu.
Pana Sudia neznám.
Váš klient zdá se ano.
Co není vidět,
jsou kousance na Sudiově jazyku a krysa.
Dostala se mu do pusy, když oba ještě žili.
Je to jen domněnka.
Ike byl asi důležitější než jen pasák.
Co myslíte, že udělají vám?
Tady jsme skončili.
Měla bych dodat, že se právník pana Sudia pohřešuje.
Jo.
Berete, nebo ne?
Ike ty prachy pral.
Peníze z obchodu s lidmi?
Většina je ze Střední Ameriky. Z Mexika.
Je to jako drogy, ale lepší.
Dobrý zdroj příjmů vydrží pět, šest let.
Většinou ženy.
V postelích, na polích, drhnou záchody.
Pár mužů. Sběr melounů, úklid na jatkách,
každá práce, co Američan nebude dělat a stroj ji nesvede.
Poznáváte ho?
Ne.
Fotili to před osmi lety.
No jo.
Ta děvka by udolala pořádnýho chlapa.
Párkrát šla na štryc, ale byla moc tichá, takže...
Většinou dělala služku.
Jmenuje se Edith. Kde je?
Před parkingem to na Alvaradský z boku napálila do auta.
Před čtyřma, pěti lety.
- Takže je mrtvá? - Ne.
Ale prej prolítla čelním sklem.
Pro nás už je moc jetá.
- V jaké nemocnici? - Vím já?
Měla otce v Texasu. Proč nešla za ním?
- Zeptejte se ho. - Ptám se vás.
Když vše uvedete do záznamu, dostanete imunitu
výměnou za své svědectví.
Poslední šance.
Dejte mi propisku.
Kurva!
K zemi!
V tom parkingu bylo za posledních pět let hlášeno 18 nehod,
žádná vážná, ne takové úrovně.
Na kterou ulici se vyjíždí?
Na Alvaradskou. V okruhu jedné míle 32 nehod,
tři s vážnými zraněními.
Šlo při nějaké o vůz vyjíždějící z parkingu?
- U jedné. - Zranění?
Jedna. Kritické.
Neidentifikovaná žena, jediná v autě.
- Nemocnice? - Univerzitní zdravotnické středisko.
- Vozidlo? - Toyota Camry.
Barva?
Modrá.
Prober karty pacientů ze střediska. Děkuji.
„Já nemám děti.“
- Díky Bohu za to. - Za co?
Za co?
Ta žena v hotelu řekla: „Já nemám děti.“
Jo, to si pamatuju.
Už se na to vykašli.
Já jen, proč je to tak významné? Proč je důležité být matkou?
Nerad ti to říkám, ale my dva
nejsme odborníci přes význam mateřský lásky.
Takhle to vypadá, jo?
Život v plechovce.
Je to pohodlné.
To Four Seasons taky.
Nebo dům.
Škrt jako táta. Nerad pustíš chlup, co?
- Nebyl škrt. Byl šetrný. - Šetrný?
- Ano. - Kecy.
„Sedm triček, sedm párů spodního prádla a ponožek, víc nepotřebuju.“
Dospělej, a nosil Timexy. Byl to ubožák.
Podívej. Vidíš?
Ano.
Stojí víc, než vydělal za rok.
Co by na ně asi řekl?
Že ukazují stejný čas jako ty jeho.
To by asi řekl, že?
Jsi šťastný, Braxtone?
- Jestli jsem šťastný? - Ano.
Jo. Jasně že jsem šťastný. Proč bych nebyl?
Jezdíš za prací. Nemáš manželku.
Jsi úplně sám. Nemáš přátele, nic. Nemáš...
Mluvíme o mně, nebo o tobě?
Uvažovals někdy nad tím, proč jsem sám, Chrisi?
Protože jsi hrubý nebo sobec nebo... Často nadáváš.
Ty vole, jsem sám, protože chci bejt sám.
Rozhodl jsem se bejt sám.
Nemám nikoho, komu bych se musel zodpovídat.
Ozývat se.
Cestuju po světě, bydlím v nóbl hotelech,
dělám, co chci, kdy chci.
Mám zbraň a cestuju.
Jo, fakt jsem šťastnej.
Jsem šťastnej jak blecha. Na to vem jed.
Rád bych se někomu ozýval.
- Jo? - Ano.
Tak si pořiď psa.
- Ty máš psa? - Pořizuju si ho.
Podívej.
Jo.
To je Greg.
- Nereálné. - Jakýpak „nereálné“?
To je Greg, toho psa budu mít.
Líbí se ti představa psa.
Každýmu, kdo má psa, se líbí ta představa,
právě proto si toho psa pořídil.
- Máš trvalé bydliště? - Ne.
Kdo se o psa postará,
- když budeš pryč? - Nevím.
Máš pravidelný čas
- na jídlo a spánek? - Nemám.
Jsi kočkař.
Na tom není nic špatného.
Kdybych měl kočku, tý by se po mně aspoň stýskalo.
Nepravděpodobné.
Možné.
Ne.
Chrisi, je to tebou, nebo mnou?
- Co? - Že se ti jako...
Co?
- Nerozumím. - Že ne...
Prostě se ti jako...
Jako po mně nestýská. Je to tebou, nebo mnou?
Já tě léta hledal.
Snažil jsem se tě vypátrat, ty mě ale nehledáš vůbec.
A konečně jsem tě našel.
Byl jsem u toho. Zachránil ti život.
A tys řekl, že mě vyhledáš.
Že mě brzy vyhledáš
a pak ses zase asi vytratil.
Měls na mě telefon.
Na to se tě asi ptám.
To, že se ti nestýská, je mnou, nebo...
- nebo kvůli tý tvý... - Čemu?
No, víš, tvým potížím.
Já jsem prostě já.
Co to děláš?
Mažu si dolní končetiny krémem.
Má SPF 100.
Jako dítě jsem se víckrát připálil.
To je v dospělosti dvojnásobná šance mít melanom.
- Prevence. - Dáš mi?
- Jasně. - Trošku? Díky.
Mně se to nelíbí.
To není legrace, Braxtone. Mám rád...
Je to velká legrace.
- Někdy bych ti dal po hubě. - Legrace!
Víš, co si myslím?
Že se musíme jít opít.
Tak pojď.
Jdeme se opít.
Dobře.
Tohle jsem asi na mysli neměl.
Jsme přece v L. A.
To pro mě znamená noční kluby.
Obsluha. Sametový lana.
Všude samej kretén.
Tohle není město na špeluňky.
Tebe bych zrovna na milovníka country netipoval,
ale cajk.
Když se vydáváš za normálního účetního,
můžeš se dneska vydávat za kovboje, ne?
Ne. Ano. Dobře.
Jaký „ne, ano, dobře“?
Povídáme si, Chrisi?
Když jsme u toho kovboje,
ty boty Forresta Gumpa jsou asi trochu mimo, ale...
- No... - No co?
Co?
- Nazdar. - Ahoj.
Budou písničky na přání.
Máš nějakou oblíbenou, fešáku?
Třeba Alana Jacksona, takovýho něco.
To mi bude vyhovovat, zlato.
Zpomal, frajere.
Já se ptala jeho.
Jsem Angie.
Ahoj, Angie. Jmenuji se Chris.
Jaká je tvá oblíbená, Chrisi?
Má oblíbená píseň je Apalačské jaro od Coplanda.
Druhá oblíbená.
V tomto kontextu ano.
Metallica, Enter Sandman.
To asi nemají v repertoáru.
Zeptej se někoho, kdo zná schopnosti kapely.
Dobře.
- Ne. - Já...
- Ne. - Co?
Co děláš? Užs to měl.
Pročs to zamázl?
- Šlo to dobře. - Co jsem měl říct?
Jaký „Co jsem měl říct?“
Řekni: „Vyber to ty.“
-„Vyber něco...“ - Ptala se na mou oblíbenou.
- Neptala. - Já jí odpověděl. Ptala.
- Líbil ses jí. - Ptala se: „Co ty?“
- Já zírám. - Řekla: „Vyber si.“
Ale líbil ses jí. Proto přišla.
To bylo namlouvání.
- Copak nevidíš... - Můj mozek...
Můj mozek takhle nefunguje, Braxtone.
Hele, vole...
Bylo to dobrý.
Slyšíš? Bylo to dobrý.
Zdálo se, že ty to vidíš a ona to vidí
a bylo to prostě...
Usmála se.
To první, cos říkal, neznám, ale to s Metallicou,
to bylo vtipný.
Dalo se to brát jako roztomilý nebo tak,
ale usmála se na to.
Možná si dostatečně nedůvěřuješ.
Prostě si tak nějak...
Co chceš dělat?
Jdeš chcát? Kam jdeš?
No ne...
To dáš. Můžem?
Jo, to je ono.
Hej.
Mě snad vomejou.
Hej!
Hej...!
A jedem.
Vidíte? To je můj brácha.
To je můj starší brácha.
Pane jo, pardon.
Pardon.
Pardon, nechtěl jsem...
- Děkuju. - A tancuje.
- To mě poser na holý záda. - Ahoj.
To byl ale tanec. Ty vejkruty, borče.
Díky, jsem začátečník. Bylo to poprvé...
To nebyl kompliment.
Jerry, nezačínej.
- Hej, sem se mi dívej. - Hej.
To není slušné.
Asi jsi mě neslyšel.
Mluvím s tebou, na mě se dívej.
- Hej. - No tak.
- Jsi v kovbojský zemi. - Aha.
Tady to na holku jinýho chlapa nezkoušíme.
Jsi z Glendale, Geralde, a nejsem tvoje holka.
To nic. Můj bratr se dnes moc nebavil, teď bude.
Uhoď mě, Jerry.
- I tvůj brácha může dostat. - Dobře.
Tvoje tvář je jako řiť.
Prašť mě, Jerry. Ale ne.
Šampónek se chce rvát.
- Božínku. - Jerry.
- Flákni mu ji. - Hej.
- Podrž to, - Dej mu, Gere.
- Drž si klobouk - Jsem připraven.
Drž si klobouk, zmrde.
- Uvidíme... - Přestaň. Jerry.
- Tak pojď. - Dělej, Jerry!
Kruci!
Je na světě něco lepšího,
než dát tečku zmrdovi, co si to zaslouží?
- No... - Co? Není.
- Ano. - To mi ho vyměň!
- Ty jo! - Jo.
Ty jo!
- Jsem šikovný. - Ty!
Ty! Já zírám!
Vy jste...
Univerzitní zdravotnické středisko
Náměstkyně Medinová.
Ke kartám pacientů je třeba soudní příkaz.
- To jistě víte. - Ano, vím.
Ta žena a dítě zmizely před 8 lety.
Teď jsou buď mrtví, nebo zažívají peklo.
Mohl byste to pro mě udělat?
Potřebuji pomoct
- a ocením to. - Já potřebuji ten příkaz.
Je mi líto.
Hej.
„Harbor Neuroscience.“
Ta „Harbor Neuroscience“?
Ministerstvo a Harbor společně podporují zdravotníky,
pracující s osobami s jedinečnými schopnostmi.
Definujte tu „podporu“.
Tady to je.
Neznámá, č. 636.
Před pěti lety, fraktura lebky,
čelisti, žeber, zlomená levá ruka
a rozsáhlá zranění tváře po autonehodě.
A blouznila.
Při přijetí ztrácela vědomí.
Říkala, že ji prý někdo napadl.
Před rekonstruktivní chirurgií
absolvovala mnou navržené neurorehabilitační postupy
pro pacienty s rozsáhlým poraněním mozku.
Jak rozsáhlé bylo?
Téměř naprostá ztráta paměti.
POZOROVÁNÍ, DEN 004
Na vysoké mi šachy šly.
Ona ani nevěděla, jak se hrají.
A po třech dnech?
Získaný syndrom učence.
Někteří neurologové pochybují, že existuje.
Ale vy ne.
Oběti úderu tupým předmětem mohou velmi vzácně
vykazovat mimořádné výsledky.
Žena, která nikdy nehrála na klavír, s frakturou lebky po pádu
zvládne za den Rachmaninova.
Baseballový fanoušek dostane míčkem do hlavy
a když se probere, zvládne za odpoledne cizí jazyk.
Jak je to možné?
V jejich mozku došlo, lepší výraz nemám, k výměně rozvodů.
Odhalené schopnosti.
Schopnosti, které teoreticky máme všichni.
A ta neznámá měla talent na šachy.
Ne.
Ne tak docela.
U ní zranění mozku stimulovalo temporální a parietální kůru.
Šach mat.
Oblasti s funkcí rozeznávání,
řešení problémů, kritického myšlení...
Právě na ty oblasti mozku šachoví mistři spoléhají.
Ale u nich ta schopnost začíná i končí u šachů.
U ní tak neskončila.
Získaný syndrom učence by u ní vysvětloval prudké zrychlení
schopnosti vstřebávat informace.
Koordinaci očí a rukou.
Ale nevysvětluje, proč měla zcela vymazanou paměť.
Ani změnu její osobnosti.
Domnívám se,
že zranění, co jí změnilo rozvody v mozku,
také odpojilo veškeré nepotřebné neuronové sítě.
- Nepotřebné pro... - Přežití.
Čelní mozkové laloky také rozhodují, zda bojovat či utéct.
POZOROVÁNÍ, DEN 062
Myslím, že ji na šachu nezaujala strategie.
Ale boj.
Nevím, jaký vedla život před tou nehodou.
Ale ta, kterou k nám přivezli,
nebyla ta, která odešla.
Během následujících měsíců byla čím dál osamocenější,
agresivnější.
Až pak jednou v noci ztloukla ostrahu do bezvědomí.
Sebrala mu pistoli
a zmizela.
Když měla vymazanou paměť,
zůstaly jí nějaké vzpomínky na život před tou nehodou?
Na rodinu, děti, něco?
Přesně na to jsem se jí několikrát ptal.
Jen jednou si něco vybavila.
Vraťme se k rodině.
Nevzpomenete si na děti
nebo na manžela?
Tuhle dětskou písničku?
Objednáme si něco k večeři?
Neprobereme grant? Další postup?
Žádosti mám v autě.
Hned jsem zpátky.
Chceš, abych ti prozradil totožnost ženy,
která u mě možná je, možná není zaměstnaná.
Vím, že pro nás pracuje, Batu.
A to víš odkud?
Půlku těch kšeftů jsem odmítl...
Chci si s ní jen promluvit, nic víc.
Promluvit si s ní?
Proč?
Je to rodinná záležitost.
To mi neříkej.
Ten jediný, koho bych oddělal zdarma, nebýt jedné nevýhodné skutečnosti.
- Já vím, je to můj bratr. - Ne.
Mohl by zabít všechny mé zabijáky.
Jdu si lehnout.
Braxtone, řekni mi, že tam teď ten nástroj zkázy není s tebou.
Ne, pane, není.
Protože posledně mě ty tvoje rodinné záležitosti málem zruinovaly.
To jsme dva.
- Když už jsi v Los Angeles... - Jo?
Máme nového klienta a jeho vlastní zabiják svou práci nezvládá.
Posílám ti fotku.
Pokyny přijdou, až jestli do toho půjdeme.
Brzy se ozvu, jestli budu tvoje služby potřebovat.
Juárez.
„Juárez.“ Proč „Juárez“?
„Já nemám děti.“
Proč Edith Sanchezová nezavolala otci?
Negativní důsledky.
Je její otec nebezpečný?
Škola.
To nebude škola, že ne?
Je to...
Je to vězení.
Proč?
Kvůli tobě.
Edith se o tebe bála.
Bála se, že by ti ublížili.
Zakázka zadána
Stáhni se
Medinová je v Airbnb.
Zavolej jí, pak policii.
Je to moudré?
Jsi trestanec uprchlý z federální věznice.
Ještě něco?
Našli jsme Edith Sanchezovou.
Raye Kinga nezabili, protože hledal Edith.
Zabili ho, protože ji našel.
Hned zavolej Marybeth.
Řekni jí, že už jedu.
A musíme najít Editina syna Alberta.
Vězní ho v Juárezu.
Dobře, Chrisi, rozumím.
Haló?
Někdo vás jde zabít.
Marybeth?
Haló?
Odhoď ji.
Otoč se.
Jsem federální agentka. Velká chyba.
Jen pokud se nejmenuješ Marybeth Medinová.
Ruce.
Na kolena. Dělej.
Jste Edith Sanchezová.
Už ne.
Vaše dítě asi vězní v táboře v Juárezu.
To bude dobré. Ale musím to stlačit.
Pomoc už jede.
Ne, zaplatil jsem ti, abys ji zabila, ne aby ses ji pokusila zabít.
Někdo se do toho vložil.
Někdo mimořádně smrtonosnej.
Naše zakázky platí, dokud objekt není mrtvý, nebo dokud neumře klient.
Hezký večer.
Jeď do Juárezu.
Odvez ty děcka do pouště.
Chci, ať jsou mrtvý a pohřbený.
Beze stop.
Ať mě s nima nic nespojuje.
Myslíš, že to zvládneš?
Jo, Burkeu.
Jo, to zvládnu.
Přijdeš do Juárezu, a pak co?
Jak ty děcka najdeš?
To neřeš. Můžeš odjet.
Kolikrát ti to mám říkat?
To s Medinovou nebyla moje chyba.
Řekla, že s náma nechce nic mít.
Tak jsem ji vzal za slovo.
Má propíchnutou plíci,
natrženou slezinu a zlomenou čelist.
Tak jí neposílej koš s ovocem.
Kolikrát? Kolikrát to mám udělat?
Kolikrát se mám omlouvat?
Neomluvil ses ani jednou.
Meleš hovna.
To všecko jen kvůli tomu klukovi na fotce?
Myslíš, že je jako ty.
- Je. Je sám v Juárezu. - Proboha.
- Zajímá tě to? - Jak?
Jak víš, že je jako ty?
Jsi divnej, Chrisi.
Máš v hlavě takový nápady a štve tě...
Víš, jak je to únavný?
Já musel po tom divným klukovi furt uklízet.
- Nejsem divný. - Že ne?
Po každým stěhování, když jsme v novým městě,
tak tě to chytne, začneš s tím svým blbým
- Solomonem Grundym. - To už nedělám.
Pak musím někoho zbít, že si na tebe dovolil.
Ne! Ty se rád pereš!
O to tady nejde! Jde o to,
že tě furt musím jistit, Chrisi!
Jistím tě. Poděkovals mi někdy?
„Ty jo, díky, Braxi.
Děkuju, žes mě jistil. Děkuju.
Jsi ten nejlepší brácha.“
Co děláš? Hergot!
Co, prostě odjedeš? Do prdele. Víš co?
Chceš jet do Juárezu? Tak pojedeme do Juárezu.
Dobře ty! Ať nás tam odprásknou.
Celní a pohraniční stráž
Můj dron nereaguje.
Nemám signál.
Tábor v Juárezu Juárez, Mexiko
Naložte je... Až dozadu, plnej autobus.
Výlet! Běžte za nima. Do autobusu.
Ať nastupujou.
Fofrem! Všichni ven!
Výlet! Nastupovat do autobusu!
Juárez, mapování tábora
Našels to?
My jsme to našli.
Jak daleko?
- 11 minut. - Dobře.
Počkáme do setmění a jdeme tam.
- Můžeš zhasnout? - Ano.
- Ale bude to jedno. - Proč?
Ty děti budou ještě před setměním mrtvé.
- Braxtone. - Jo.
Děkuju.
Všichni ven!
Všechny děcka do autobusu! Výlet!
Všichni ven! Fofrem!
Hněte sebou!
Počkejte! Hned jsem zpátky!
Kdepak jsi, kluku?
Kde kurva jsi?
Kluku, kde jsi?
Co děláš? Co si kurva myslíš?
Chceš, aby mě zabili? Vstaň!
Jdeme! Dělej!
Tudy! Mazej!
Opětujte palbu! Zalehni, pitomče!
Nastartujte autobus!
Jeďte!
Pozor! Chrisi, běž!
Uhněte...!
- Trefili tě? - Dobrý.
Jsem v cajku. Běž.
- To je dobrý. Běž. Přestaň. - Trefili tě.
Dodělej to! O ty zmrdy se postarám! Jeď!
Jeď, Chrisi! Jeď za těma dětma!
Počkej.
Jedeme.
Musím to ucpat.
Žeň je z autobusu.
Vystupovat. Ať je to za náma.
Dělejte! Pohyb!
Padejte do tý jámy!
Do tý jámy! Fofrem!
Pohyb...!
Jděte za tím před sebou. Rychle!
Makejte!
Zase ty! Zase ty?
Vstaň.
Zpátky, kurva!
- Solomon Grundy, narozen v pondělí. - Střílím rychle.
Křtili ho v úterý.
- Mě nechceš. - Ve středu ženil se.
- Chceš Burkea. - Ve čtvrtek zchvátil se.
- Poslouchej mě. - V pátek mu bylo hůř. V sobotu umřel už.
- Poslouchej. - V neděli pohřben byl.
Burke je ten...
Tak život zakončil Solomon Grundy.
Alberto Sanchez?
Neboj.
Jste v bezpečí.
Je to dobrý.
Pojedeme, jo?
Je to dobrý.
Na něj se nedívejte. Běžte do autobusu, jo?
Pojďte. To je dobrý.
Kdo je to?
- Chrisi, zastav. - Cože?
Zastav ten autobus.
Otevři dveře.
Otevři ty dveře, moulo.
Ahoj.
Čau.
Pojď sem.
Ahoj.
Kdopak jsi?
Ahoj.
Chrisi.
Líbím se jí.
Chceš jet se mnou domů?
Chrisi.
Hele.
Podívej na ni.
Budeš moje?
Jak jsem předpokládal.
Co myslíš? Jak jí mám říkat?
Je to kocour.
Staré město, Praha Česká republika
Batu Doněck, vlastník největší zabijácké skupiny v Evropě.
Promiňte, s někým si mě pletete.
Starý 52 let.
Narozen v Nižném Novgorodu.
Rusko-rumunsko-mongolského původu.
Sedm let ve vězení zvaném Černý delfín.
Čtyřikrát ženatý.
Jedno dítě s milenkou.
Mám vám říct, kolik má najeto váš bentley?
Co pro vás můžu udělat?
Vypovědět zakázku na Marybeth Medinovou.
Proč bych to dělal?
Povím vám příběh.
Číslo volajícího: Skryté
Mluvte.
Provincie Guanacaste, Kostarika.
Zapište si to.
Provincie Guanacaste Kostarika
Co kdybys dělal svou práci a plnil tu zakázku?
Říkals, že zakázka trvá, dokud ta svině z ministerstva nebude mrtvá.
Nebo dokud neumřete vy. Je to tak?
Já jsem naživu ažaž.
- Považujte to za vyřízené. - Dobře.
Kdy?
Co nevidět, pane.
Sbohem.
RYBÍ TRH
Díky.
Dobrý den, pánové.
- Těší mě. - Jste v pořádku, náměstkyně?
Jo, cítím se dobře.
Moc děkuju.
Náměstkyně.
Akademie Harbor Neuroscience.
Tady náměstkyně Medinová, Ministerstvo financí.
Zřejmě nevoláte tomu, komu si myslíte, paní.
Myslím, že volám.
Vím, že mě slyšíte.
Jen jsem chtěla poděkovat.
Ray našel Edith, ale vy s Chrisem jste mi pomohli dořešit zbytek.
Ray by byl vděčný.
Stejně jako já.
- Tak. - Nádhera.
Už je tu. Jdeme, Milesi.
- Jdeme. Jo. - Teď hned?
- Počkej. - Jo.
VÍTEJ
DORUČIT MARYBETH MEDINOVÉ FINCEN
Ten kluk je neuvěřitelnej.
Braxtone...
To je značně nefér.
- Je to děcko. - To je mi fuk.
Já jsem chlap. Ty jsi chlap.
Je to kluk. To je kočka. No a co?
Jde o to, že se máme střídat.
Má moji kočku už hodinu a půl, Chrisi.
Tak kdy bude řada na mně?
Kolik ještě?
Ježíši.
- 2 007 kilometrů. - Úžasný.
Úžasný, že tohle ví hned, ale neví,
za jak dlouho se má předat ta kočka.
Je to děsnej génius.
Jen tak by mě zajímalo,
co máš v plánu, až Alberta vysadíme v Harboru?
Co mám v plánu?
- Nevím. - Myslíš...
Zarezervoval jsem místo v karavanovém kempu v Chattahoochee,
takže až Alberta vysadíme,
mohli bychom tam jet trampovat.
Tys to zarezervoval?
Je to jen nápad.
A že bysme bydleli v Airstreamu?
Bude to myslím zábava.
Jo, to si taky myslím.
ZÚČTOVÁNÍ 2
Překlad titulků: Petr Zenkl