A veure, una pregunta...
Qui vol guanyar els diners? Que es noti.
És moment de donar un premi.
Qui té bingo?
D'acord, comencem, va.
Aquí tenim la primera bola, que és la I-17, el pastisset.
Qui d'aquí vol un bon pastisset?
Així m'agrada.
La següent és la G-58.
Nois, és per a avui.
I aquí tenim la B-4, ja podeu anar al catre.
B-4, ja podeu anar al catre.
És allà?
Sí, és aquí.
En King encara és a dins?
Oh, i tant.
Com un pobre be indefens.
Vull que els liquidis, Cobb. A tots dos. Entesos?
Observaré, esperaré i te n'informaré, Burke.
La següent pot ser la de la sort.
És la G-56, a qui li fa feliç?
G-56, a qui li fa feliç?
G-46, una mica d'anís.
Això. En veig bastant per allà.
Hola, Ray King.
Anais.
Seu, sisplau.
Tens una feina per a mi?
Sí. Mira, deixa'm...
Aquests són...
en Gino i l'Edith Sanchez, i el seu fill Alberto.
Van marxar d'El Salvador per venir als EUA.
L'Alberto ara deu tenir tretze anys.
Aquí en tenia cinc.
No mato nens.
Que no què?
Apuja't l'audiòfon.
Només adults. No mato nens.
Ja, no, no. Han desaparegut.
El pare d'ella m'ha pagat
perquè els trobi.
Tan sols... necessito que m'ajudis.
Ets l'única persona que em pot ajudar.
Ara estic mig jubilat
i només accepto casos que m'importen de debò.
Què vols, King?
Anais...
saps què és la síndrome de savant adquirida?
No.
Però sé que hi ha uns homes a fora.
Dels que dormen als aeroports a Àfrica i el Pròxim Orient.
I no m'han seguit a mi.
Vindran a buscar-me a mi. Aprofita per sortir d'aquí.
Hòstia.
No pot ser.
Merda.
EL COMPTABLE 2
Despatx de la sotsdirectora.
XARXA DE CONTROL DE DELICTES ECONÒMICS
Sotsdirectora, és la policia de Los Angeles.
D'acord. Les cadires?
Sí, dues Herman Millers i una Steelcase.
Gràcies.
Marybeth Medina.
Sí.
Què? M'ho pot repetir?
Descrigui'l, sisplau.
No.
Ja ho entenc.
LOS ANGELES, CALIFÒRNIA
No li va dir en què treballava?
No, sé que ara feia de detectiu privat, però vam perdre el contacte.
No tenia problemes de diners, oi?
No.
Cap aquí, vingui.
Raymond King.
Era sotsdirector de FinCEN.
El meu cap.
No portava res a sobre? Ni la cartera?
Potser sí.
Però vam trigar una mica a arribar
i aquestes coses solen desaparèixer.
I com és que m'han trucat a mi?
Pel seu mòbil.
Vostè era el seu contacte d'emergència.
I per què em pregunta sobre els diners?
BUSQUEU EL COMPTABLE
Quina diferència hi ha entre casual arreglat i de negocis?
Totes dues signifiquen: "Deixa els shorts i les xancletes a casa."
No en tinc, de shorts, ni tampoc xancletes.
Podem parlar de negocis o vols més consells per a primeres cites?
Digues.
L'Inagawa-kai vol que auditis un banc abans que en prenguin el control.
- Què en penses? - A Tòquio no passes desapercebut.
Però?
La Yakuza sempre paga puntual.
Què més?
El Sr. Obregon vol saber si volem el pagament en efectiu o en obres d'art.
Quines obres té?
DESCONEGUT
- Un Rivera que t'encanta. - Quant ens deu?
2,4 milions.
- El Rivera, sens dubte. - Gran sospir.
- Quant ens queda dels cobraments? - Uns 1,35 milions.
Fica la resta als comptes de Nova Zelanda i França,
i el sobrant, a Harbor.
Quin nom faig servir?
Gauss, Babbage o Carroll?
Nash.
Res més?
No et posis el vestit negre.
Sembles d'una funerària.
Benvinguts al 13è Festival Anual del Romanç de Boise.
Tots heu vingut per un motiu:
connectar amb algú, conèixer una persona especial i trobar l'amor.
I no us oblideu d'emportar-vos la vostra samarreta del festival de franc.
- Són 25 dòlars de samarreta. - Sí.
Com que hi ha moltes cares noves, repassem com funciona això.
Heu contestat unes preguntes
per conèixer els vostres desitjos, necessitats i expectatives.
Després, hem fet servir el nostre algoritme matemàtic per buscar
les deu persones amb qui congenieu més bé.
El mateix algoritme que en els dotze festivals anteriors
ha donat lloc a...
- 53 matrimonis! - 53 matrimonis!
Molt bé, un fort aplaudiment!
Esclar que sí!
No us vam enviar cap nom,
només els números d'identificació i les fotos en ordre de grau de connexió.
Perquè no volíem recerques prèvies a internet.
Tindreu cinc minuts per cita i, després, tot el temps que vulgueu.
Senyores, això no és una competició.
Teniu temps per arribar últimes a la primera cita.
Manteniu la calma.
D'acord. Va, endavant.
Trobeu la vostra persona especial.
- Està en mans de Déu o qui sigui. - Sí.
- Hola. - Hola.
Em dic Ann Renee i els comptables em tornen boja.
- Vaja, quina coincidència. - Sí.
Creus en l'amor a primera vista?
Que estem destinats a estar amb una persona?
Una ànima bessona?
No, això és una idea absurda i infantil.
Esclar que no és real.
Què vol dir que ha desxifrat l'algoritme?
He analitzat dades d'apps de cites i les he vinculat a les preguntes.
I?
He creat el meu propi algoritme.
La qüestió de si l'amor existeix realment
- o és simplement... - Ja.
- ...un procés neuroquímic... - Sí.
...que té lloc al cervell és un tema de debat.
Que et vagi bé.
He fet un raspatge dels mots que més fomenten les cites.
- "Mots que fomenten les cites"? - Sí.
Les dones diuen que valoren l'estabilitat,
però fan like al perill i l'emoció.
El típic bandarra sexi.
Hola.
- Com estàs? - Estic molt bé.
- Lori. - Sí, Lori.
Et diuen així? És un hipocorístic?
No, em dic Lori.
Vaig assignar valors numèrics a les preguntes
i les vaig tokenitzar a una matriu d'inserció
per crear un model predictiu de respostes efectives.
Les que us he donat.
Sense mentir.
El meu ex jugava al golf cada cap de setmana amb els amics.
Passes gaire temps amb els amics?
No, gens ni mica. No.
No en tinc, d'amics.
Cap amic.
Mascotes?
La queixa principal a les apps de cites són les fotos de perfil.
Elles falsegen el pes i l'edat.
Ells, l'alçada i l'edat.
Vaig adequar les fotos i el somriure.
Mare de Déu!
- M'agrada fer càmping. Molt. - A mi també.
Sí, he vist una foto on sorties a una autocaravana.
Sí, és casa meva.
És on visc.
De forma permanent?
Mentre estigui viu.
Ningú viu enlloc de forma permanent.
- Habitem una closca. - D'acord.
Aquest cos esdevindrà un cadàver.
I el millor és que no cal incloure la depreciació no reclamada
a la declaració de la renda,
cosa que, com ja deus saber, és un gran què.
No només té beneficis inesperats, sinó que,
a més, no cal incloure a la declaració de la renda
la depreciació no reclamada.
I et diré una cosa, malgrat que sigui un...
vaja, és un secret de l'ofici, tot i que no és exclusiu.
No cal incloure la depreciació no reclamada
a la declaració.
Ja. I si canviem de tema?
Fills?
Tens 44 anys?
45.
Bé, suposo que no hi ha res impossible.
Déu meu!
Volia dir matemàticament.
Ha manipulat el sistema?
He optimitzat el meu perfil.
La paret estava coberta de dalt a baix.
No havia vist res d'igual.
Mapes, pòstits, fotos depravades...
Com si hagués sortit d'un programa on persegueixen pervertits.
Sí.
Sembla que estava molt enfeinat.
Què han fet amb les coses?
No les hem llençat.
No podíem llogar-la amb aquelles fotos fastigoses.
- Quant feia que estava aquí? - Dos mesos.
Ens havia de pagar ahir.
NEUROCIÈNCIA HARBOR
Quant és el lloguer?
NEUROCIÈNCIA HARBOR NOU HAMPSHIRE
Acadèmia de Neurociència Harbor.
Soc la sotsdirectora Medina, del Departament del Tresor.
Que hi treballa, amb vosaltres, un tal Christian Wolff?
No, senyora, em sap greu.
D'acord.
I un tal Carl Gauss?
O Charles Babbage?
Lewis Carroll? Lou, potser?
Això és l'Acadèmia de Neurociència Harbor.
Sí, ja ho sé.
Té algun empleat, o potser empleada, amb accent britànic?
Què està buscant?
Un exalumne amb un pare militar.
No la puc ajudar.
Soc la recepcionista del torn de nit.
Truqui demà. Hi haurà algú que li podrà respondre.
Necessito parlar amb la gestora del comptable.
Sé que ens escolta.
I sé que ell l'escolta a ella.
Com diu, perdoni?
Em dic Marybeth Medina.
Tinc una pila de fotos d'homicidis i mapes de Centreamèrica,
Mèxic, rebuts de pizza i...
TRIANGULANT POSICIÓ
...estic força segura que tinc una foto del seu cap.
Necessito que m'ajudi.
- He de penjar. - Esperi.
S'HA TROBAT LA UBICACIÓ
Han matat en Ray King.
D'acord, a veure...
Deu, vuit... Te'n dono set.
- Per mig quilo? - Sí.
- És una tonyina excel·lent. - No ho és pas.
Burke, és excel·lent.
Té cops, no té greix... No és pas excel·lent.
Va, ho acceptes o no?
- En Dickie és a dins? - Sí.
Et donarà els diners, com sempre, torracollons.
- Sí, sí. - Tony, va.
Seu.
D'acord, d'acord.
Quatre professionals
no van poder matar una dona.
Com és possible?
Tècnicament, n'eren dos.
Dos van anar darrere en King.
Tres, si et comptem a tu.
No tenia un tret net.
Creus que sap que la volíem a ella i no a en King?
- De cap manera. - Com ho saps?
- Encara som vius. - Problema resolt.
Llavors, si hagués volgut matar-te, ho hauria fet.
Tranquil, cap. No se'n recorda, de tu.
Encara.
Què cony vol dir, això?
Va aparèixer fa un parell d'anys.
Els homes amb qui estava negociant havien fet enfadar qui no devien.
Parlem del nostre èxit.
Els vostres vaixells i els meus a 30 km de la costa.
Sense autoritats portuàries de Los Angeles.
- Només... - Ei!
I no et va reconèixer?
No.
Però un dia se'n recordarà, de qui soc i què vaig fer.
I em fotrà la vida completament.
Volaràs a Fort Worth aquesta nit.
- Prou de Ray Kings. - D'acord.
Prou d'investigadors privats.
No vull sortir de la dutxa un dia
i trobar-me una motoserra humana esperant-me.
D'acord.
He tossit fort dues vegades.
Sisplau, no ho faci.
És en Christian Wolff.
I vostè, la Marybeth Medina.
La faig posar nerviosa?
És un convicte fugat, ensinistrat per gent de la màfia.
Els seus clients són càrtels de la droga,
blanquejadors de diners, senyors de la guerra...
Això és un sí?
He vist a un vídeo com matava uns paios a Brooklyn.
Jo era a Chicago fa vuit anys.
Amb en Ray.
Living Robotics.
Vaig veure els cadàvers, vaig sentir que recitava:
"Solomon Grundy, nascut..."
En què la puc servir, senyora Medina?
Li agraden els enigmes, senyor Wolff?
No sé si això és un cas o en són deu.
Sé que estava gairebé arruïnat.
Aquella foto, la vaig trobar entre els seients
de la taverna on van matar en Ray.
També van matar a trets tres homes a l'interior
i a un el van atropellar a fora.
Tots de les forces especials xilenes, de la Brigada Lautaro.
En Ray era capaç de fer això?
No.
Dimitry Yoshenko,
li van tallar el coll a Moscou.
Moshe Yeutz, cotxe bomba, Jerusalem.
No hem identificat la resta.
Armando Reyes, Ciutat de Mèxic.
Ozan Unal, Istanbul.
Santino Sanvieri, Nàpols.
- Una bona caiguda. - La caiguda no el va matar.
Va ser l'aturada sobtada.
És broma.
Per què m'ajuda?
Perquè m'ho va demanar.
Tenim quatre mercenaris morts a la morgue,
homicidis, declaracions de la renda,
un mapa de Mèxic, horaris de tren,
pizza, peixos, una foto familiar
i un Toyota fet pols.
Com està relacionat, tot això?
Què fa?
Espero.
El què?
Que vostè acabi.
Que acabi què?
No ho sé.
El que sigui que...
que estigui fent.
Perquè vostè pugui...
Fer el que he de fer.
Hauria de fer-se mirar això dels roncs.
Cafè?
Jo no ronco, així que...
Ho ha canviat tot de lloc.
El seu cervell, com la majoria,
davant de dades visuals ambigües,
intenta ordenar-les en un patró familiar,
però no és el patró que busquem.
D'acord. Sí.
I quin patró busquem?
Probabilitat de supervivència.
Ells van començar...
aquí.
A Centreamèrica.
D'acord.
Com ho sabem?
El seu tatuatge, Barrio 18, presó d'Izalco, El Salvador.
Estan en guerra amb l'MS-13.
A la frontera de Mèxic, van agafar aquest tren.
És un tren de mercaderies, no de passatgers.
És la Bèstia.
Les famílies hi viatgen a sobre.
Així eviten el control d'immigració.
Un cop a Ciutat de Mèxic,
es van dirigir a una de les tres zones per entrar als EUA per Texas:
El Paso, Del Rio o McAllen.
Van travessar el Rio Grande cap a McAllen.
- Per què McAllen? - Un litre d'aigua pesa 1 kg.
Per sobreviure al desert, una persona en necessita set per dia.
És a dir, uns 21 kg
que carregarà la persona que no porti el nen.
Aquí, el fill amb cinc anys.
En aquesta foto, sembla que en té uns tretze.
L'Edith va arribar a Los Angeles i va començar a treballar a Sudio's Pizza.
Esperi.
- Edith? - Edith Sanchez.
No, no hi ha manera de saber si la dona de la foto
és la mateixa Edith Sanchez d'aquests formularis.
Sí, és ella. Va declarar que tenia un fill a càrrec.
Dels tres formularis, dos declaren ingressos de 15.000 dòlars.
El tercer, de 60.250 dòlars.
És més del doble en un any que els anys anteriors junts.
A més, va marcar "casada", però amb declaració separada.
Altrament, podria demanar la deducció per fill a càrrec.
El quàdruple de diners l'últim any.
Casada, però amb declaració separada i amb un fill a càrrec.
L'últim any i mig, en Ray va tenir sis clients.
Només un té cognom hispà:
Emiliano "Emi" Gonzalez, Fort Worth, Texas.
Si l'Emi era el pare de l'Edith,
per què no el va buscar?
No ho puc saber.
Té cap contacte a l'IRS?
SUDIO'S PIZZA INGLEWOOD, CALIFÒRNIA
Vigileu l'estació de càrrega.
Per què els goril·les?
No ve gaire a Los Angeles, oi?
No soc gaire fan que em colpegin i em robin.
No, no recordo cap Edith.
Em sap greu, no els puc ajudar.
Jeanette, què tens?
Perfecte. Gràcies.
Per què una treballadora no demanaria totes les deduccions a què pot optar?
Perquè és curta?
Perquè no s'assembla a vostè?
Cap de les dues.
Per mi les persones no són legals ni il·legals.
Són humans i els dono una oportunitat.
Res més?
No, senyor. Gràcies pel seu temps.
De res.
Dos tercis del seu negoci és per emportar-se, oi?
M'han investigat, oi?
Quins pebrots.
Doncs sí, dos tercis.
Pregunti'm el que vulgui: cost per unitat, nòmines, ascensos...
Sé a on va cada cèntim.
L'ebitda de l'any passat.
42,9 milions.
En va declarar 41,9.
Continuï llegint, espavilat.
- Menys un milió en donacions a albergs. - Anem.
Deixant de banda que això està fet per un amateur,
ja que podria haver-se deduït més de la base imposable,
quina és la mida de pizza més popular?
La gran, un 90 %.
La pizza gran costa 17,35 dòlars.
Per tant, ha venut 1.484.315 pizzes grans.
A on vols arribar?
El cost en cartó és de 360.000.
Per tant, ha fet servir 900.000 capses de pizza grans.
Ja em fa mal el cap.
Són menys que les 1.484.315 pizzes grans que hem dit abans.
Això és perquè venem porcions.
- No, impossible. - Sí.
Declara més ingressos dels que té per amagar ingressos d'una altra font.
- Rata dels collons. - Esperi un segon.
Dedico el meu temps a les teves preguntetes
i tens els collons d'acusar-me de blanquejar diners?
- Chris! - Cap!
Hòstia!
Blanqueja diners.
- D'on venen. - Deixa'm!
Agent federal! No s'acostin.
Digui'm d'on venen els diners o li trec l'espatlla de lloc.
- Fes-te fotre! - Fa mal, eh?
Chris, prou!
L'he avisat.
Hòstia! No trafico amb les noies.
Ho juro per Déu. A mi em truquen.
I m'envien els diners.
- Conec... - De qui?
- Fan servir un o dos motels. Una suite. - Qui?
No ho sé! Pregunta a les noies!
Quin motel?
- Quin motel? - El City Center.
- Qui és el contacte? - Sisplau!
Qui és el contacte?
- Qui és el seu contacte? - Tomas!
Ens n'hem d'anar.
Vas caure de cap de petit?
No és la pregunta que em vols fer.
Treballo per a una agència del govern. No torturo gent.
No ho has fet.
Soc la sotsdirectora de FinCEN, no puc...
Ja, us hi vaig col·locar jo.
A tu i a en Ray.
Una dona britànica em truca i em dona informacions.
Per tant, els criminals, que és el que sou,
em donen informació a mi, una agent de la llei.
Si per "informació" vols dir noms, dates, actes, números de compte...
Sí, et dono informació.
Jo no soc com tu.
No puc infringir la llei quan vull.
Prou de violència.
Amb el que ens ha donat, informem els meus superiors.
Així és com es fa.
Potser l'FBI té un agent en la zona que ens pot ajudar.
Jo conec algú.
BERLÍN, ALEMANYA
Hola.
Hola...
Hola, Margaret, soc...
Margaret!
Ei... No, hòstia.
Hola, Margaret, soc en Braxton.
Hola... Ei.
Hola, Margaret, soc...
Para... Para, hòstia. D'acord. Hola?
Hola!
Hola.
Margaret, soc en Braxton. Només...
Mecagontot!
Cagontot! Fes-ho d'una vegada!
Fes-ho, hòstia! Tu, fes-ho!
Puto covard!
Hola! Hola, hola, Margaret.
Ei, Margaret, soc...
Collons, tio. De què cony tens por?
De què estem parlant? Parlem de dues setmanes.
És fàcil. Són catorze...
Catorze dies, Margaret, en la vida...
En la seva vida.
Saps com es diu?
Es diu Greg.
És el meu Greg.
És meu.
Esclar que dormirà amb mi. Esclar.
Vols un biberó?
Li compraré... Li donaré un biberó. Li donaré un biberó.
Un biberó. Puc...
Puc connectar amb...
Vinga.
- Ei, soc en Braxton. - Sí, ja m'has trucat.
Sí, soc jo de nou. Em tens calat, Margaret.
Escolta...
Estava pensant en l'última conversa que vam tenir
i he decidit
que passaré per allà i recolliré el cadell dijous.
Sí. No, deslletat al cap de vuit setmanes. Ja ho vas deixar...
Ho vas deixar prou clar, Margaret.
No, ja sé que només n'han passat sis,
però els corgis són increïblement intel·ligents.
No ho repetiré més: és un bebè.
Tens raó. Només...
No sé si acabo d'entendre la lògica
de crear un vincle entre el cadell i la mare,
quan no tornarà a veure la mare mai més. Oi?
Per què no aprofitar aquestes valuoses dues setmanes
i crear un vincle entre l'amo i el cadell,
ja que es passaran la vida junts...
Ja n'hi ha prou.
No, però sempre el puc alimentar amb biberons.
Fa més de 30 anys que crio gossos
i mai m'he trobat un client tan immadur, egocèntric...
- Caram! - ...ni tan ridícul com tu.
- No... - D'aquí un minut...
M'estàs escridassant.
D'aquí un minut, rescindiré el contracte. No tracto amb incompetents.
- Ja està. S'ha acabat. - D'acord.
- T'he avisat. Penjo. - Sí. Fins d'aquí dues setmanes.
- Adeu. - Sí, perfecte. Adeu-siau.
Merda!
Fes-te fotre, malparida dels collons!
Parla'm de tu.
Què fas quan no estàs enfeinada amb el que sigui?
Tens alguna afició?
Com ara...
No sé, cuines o pesques?
No?
No pesques? No?
I llegir? Potser...
La jardineria?
Pel·lis?
Alguna favorita?
El màgic d'Oz?
Saps una curiositat d'El màgic d'Oz?
Saps el gosset, Toto?
En realitat, es deia Terry. Terry, el gos.
El Terry guanyava 125 dòlars a la setmana amb El màgic d'Oz.
Saps quant guanyaven els nans, els Munchkins?
50 dòlars.
No et sembla una injustícia?
De vegades penso en aquells nans, saps?
Em poso a la seva pell.
Segur que s'asseien amb els seus amics nans,
miraven el Terry i deien: "Quin malparit!"
Saps?
"Aquest gos guanya el doble que nosaltres
i no he vist que el Terry hagi de cantar i ballar, oi?"
- Què vols? - Braxton?
Hola, soc jo, el Chris. El teu germà.
Ja sé qui ets.
No notes, pel to de veu, que ja sé qui ets?
Bé, et noto hostil.
Què vols?
Necessito un favor.
Adeu.
Braxton?
És increïble.
Increïble. No puc...
La mare que...
Redeu! Què collons...?
Molt bé.
L'últim cop que et vaig ajudar gairebé em costa la meva carrera.
Te n'adones?
- Sembles enfadat. Per què? - Sí, i tant que sí.
Estic enfadat perquè sempre et truco jo a tu.
Soc jo qui truca, tu mai.
I, ara, així del no-res, em truques.
I per què? Perquè necessites un favor?
Per què no em pots trucar només per xerrar?
"Ei, nano, com estàs?"
"Com va tot?"
"Bon Nadal."
"Per molts anys." Què trobes?
El teu aniversari és al novembre.
Ja ho sé, això, cap de suro.
Això no és el que vull...
Què vols?
Podries venir a Los Angeles demà mateix?
Braxton?
Em sents?
Braxton?
Sisplau, no em facis mal.
Perdona, què?
No em facis mal.
Per què em dius això? Què t'he fet? Què...?
He fet res que t'hagi fet pensar que et faria mal?
Per què em dius això?
Perdona, em sap greu.
Bé, a mi també.
Només volia tenir una conversa.
Ets força dolenta conversant.
Sé que hi ha una barrera lingüística,
però tampoc no és tan complicat el que t'estic dient.
No trobo una bona cadira per al despatx.
Són totes molt incòmodes, saps?
De fet, no és la cadira.
Potser és el fet que hagis dit que m'hi has col·locat.
No sento que m'ho hagi guanyat.
Potser et cal més suport lumbar.
A Costco hi ha cadires molt bones amb suport lumbar.
És igual.
Ja has posat el teu germà al dia del cas?
Sí.
- Quan el vas veure per últim cop? - Fa vuit anys, a Chicago.
- És més gran o més petit? - Jo soc dos anys més gran.
Ell no...
Estàs bé?
Sovint s'enfada amb mi sense motiu.
No passa res.
Segur que se n'alegrarà, de veure't.
No ho sé...
T'entenc. Jo també tinc un germà.
Prova d'agrair-li que vingui a ajudar-te.
Digue-li que te n'alegres, de veure'l.
A la gent li agrada sentir-se apreciada, saps?
Ja arriba.
Hola, Braxton.
Que maco, això!
I tu qui ets?
Marybeth Medina.
Sotsdirectora de Control de Delictes Econòmics.
Una federal.
T'ha agafat un ictus?
- Estàs molest. - Estem col·laborant.
La teva professió, sigui quina sigui, ara mateix no m'interessa gens ni mica.
"Ara mateix", eh?
Caram, em quedo més tranquil.
Podem parlar un segon?
Fa temps que no ens veiem, eh?
- Vuit anys i dos mesos. - Exacte.
Et veig bé, Chris.
Oi que sí? M'he...
Gràcies per venir. Me n'alegro molt, de veure't.
T'ha dit que m'ho diguessis?
Sí.
D'acord.
He de fer un riu.
D'acord... Braxton, repassem el pla de nou?
Què fas? Deixa'm pixar, vols?
D'acord, i després parlem del pla.
- T'importa el físic? - No.
Quantes?
- Les enviaré cap a dalt. - Gràcies.
Molt bé.
Saps que el meu temps és or, oi?
Sí, ja ho he sentit.
T'enviaré una factura.
Em sembla bé.
Ja veurem si et sembla bé quan t'arribi la factura.
Segur que m'ho puc permetre.
"Segur que m'ho puc permetre."
Braxton.
- "Braxton." - Braxton, no m'imitis.
"Braxton, no m'imitis."
- Braxton. - "Braxton."
Saps que no m'agrada... T'ho estic demanant bé.
"Braxton, t'estic..."
D'acord, ves-hi... Només t'has de quedar allà, res més.
No les espantis.
Deixa'm parlar a mi.
Senyoretes.
Acomodeu-vos.
Hola.
Tu ets el més salvatge, oi?
No.
Mentre no mogueu els mobles, ell no tindrà cap problema.
A veure... Molt bé.
Això ja ho deixem fet.
Per a tu.
I per a tu.
Gràcies, senyoretes.
El meu amic i jo estàvem parlant,
i potser ens podeu ajudar amb un tema.
¿Què passa si entreu en una habitació com aquesta
i hi ha dos paios, aquí, esperant-vos?
Què passa si les coses es torcen?
Amb nosaltres no us passarà. Som més mansos que un xai.
Només vull saber què passa
si algú us toca d'una manera que no us agrada.
O si no us deixem marxar.
Suposo que trucaríeu a algú en una situació així, oi?
Algú que la seva feina és venir i assegurar-se que esteu bé.
Vull ser clar del tot.
No vull noms. No m'interessa gens el seu nom.
Només...
Què caldria que fes perquè vingués aquesta persona?
Es diu Tomas.
Te'n recordes? Tomas.
Què?
No.
Tot va bé.
Juárez no és assumpte teu.
Són teus, queda-te'ls.
Gràcies, senyoretes.
Cal molt més que això per escapar-se d'aquella gent.
D'acord.
Va, no t'ho podies permetre? Paga-li.
Estic arriscant la vida.
De debò?
Tots teus.
Ja està.
En Tomas és cruel.
Entesos.
Li fareu mal?
A tu...
t'agradaria, això?
Sisplau.
D'acord.
Tomas.
No ens deixen marxar.
D'acord.
Habitació 235.
D'acord.
L'aspecte?
De comptables.
D'acord, cap. Adeu.
Gràcies.
Jo no tinc fills.
Sorkis.
Hola, soc la Marybeth. Què has trobat?
Càmeres de trànsit.
SEGURETAT NACIONAL
Comparteixo la pantalla.
Només hi ha dues càmeres en aquesta zona.
En King entra.
S'està 45 minuts a dins.
Suposo que aquí són els trets.
La gent surt corrent.
Res.
Podria ser qualsevol.
En King surt 90 segons després.
Has pogut contactar amb l'Emiliano, el client d'en Ray?
El pare de l'Edith. Sí i no.
Cals Gonzalez.
Que hi és, l'Emiliano Gonzalez?
Sí i no.
El Sr. Gonzalez va denunciar la desaparició de la filla fa set anys.
Què li va passar?
Els càrtels segresten migrants per vendre'ls a traficants.
I si no els poden vendre?
Els passa això.
ESCÀNER FACIAL IDENTITAT CONFIRMADA
He de penjar.
Són les meves putes, desgraciat.
En realitat, som dos desgraciats.
- Mariella. - Au, passa.
S'està arreglant al lavabo.
- Mariella! - Va, tenim wifi i tot.
- Mariella. - Passa. No?
Li he pegat més fort del que esperava.
- És viu. - Sí.
Agafo les coses.
Us heu begut el seny? Que som segrestadors, ara?
Segrestar és una paraula molt forta.
- Simplement... l'hem detingut. - Per interrogar-lo.
No, no tenim cap dret de detenir ningú.
Potser sap qui va matar en Ray. Vols saber-ho o no?
I si em para la policia?
I si miren el maleter? Què farem?
Hola, príncep.
- Tens la meva ubicació? - Sí.
Necessito tots els semàfors en verd
i denuncia un robatori a deu carrers d'aquí
per distraure la policia fins que la Marybeth arribi.
- Caram. - Res més?
Necessito saber amb qui es reunia en Ray.
D'acord?
Força bé, oi?
D'acord.
Anem a fer un mos?
- Taco Bell. - Som-hi.
HARBOR TARGETA D'ACCÉS D'ESTUDIANT
Bon dia, nois i noies.
Qui vol hackejar la ciutat de Los Angeles?
Aquest matí ens acompanyaran en Chris i la seva amiga.
Els agradaria trobar i identificar una persona d'interès.
Revisarem totes les càmeres de trànsit i seguretat.
He estat mirant el vídeo que m'han enviat.
En Ray entra i surt 45 minuts més tard.
No sabem del cert si hi va anar per reunir-se amb algú.
Per què no fem que en Tomas ens digui on és en Cobb?
I com ho fem, exactament?
Li treus un ull i l'hi ensenyes.
Després li dius que li trauràs l'altre si no parla.
No falla. Funciona sempre.
Ningú vol quedar-se cec, oi?
Amb un ull, veurà que és cert.
- Enllaç segur actiu. - És una idea.
Bon dia. L'orquestra ja està a punt.
Estem buscant la persona.
Buscant gravacions del dia de l'incident.
Aïllant càmeres del carrer.
El meu contacte de Seguretat Nacional té un doctorat en informàtica.
Caram.
Pot accedir a qualsevol base de dades.
Només hi havia dues càmeres.
Per molt bons que siguin aquests nens, perdem el temps.
Ep, mira.
Aquí té les altres càmeres que buscava, sotsdirectora Medina.
Ja pot tornar a activar el micròfon.
Busqueu qualsevol activitat sospitosa entre les 20 i les 22 h.
Lane, mira l'entrada principal després dels trets.
Aidan, ocupa't de la part de darrere.
Busqueu qualsevol cosa que no encaixi en la situació.
Retrocedeix.
Fes zoom a la porta.
Rebobina.
Aquí tenim la nostra persona.
No té pressa.
No té por.
Trobem-la abans que arribés al lloc.
Mireu tots els carrers i carrerons.
Cobriu tota la zona al voltant de Vermont i el 19è.
No es deixa veure la cara.
Sap on són les càmeres.
Miles, rebobina.
La noia de rosa s'està fent una selfie.
Necessitem aquella foto.
No podran veure la pantalla del mòbil des d'aquest angle.
Identificaran la dona, esbrinaran la contrasenya,
entraran al mòbil i s'enviaran la selfie.
Sí, esclar.
Gran sospir.
Vols posar la normaleta al dia, Chris?
Això és el que jo faria.
Feu-ne un escàner facial.
- La tinc. - La tinc.
Chris, li Lane i en Charles van a la par.
Hola, Pam. Vull coneixe't una mica més bé.
Iowa, el lloc de naixement del primer ordinador del món.
Fem una visita a la Pam.
Aidan, en aquesta zona el proveïdor és Midwest Power and Energy.
Entraran per la companyia de llum.
Passaran a la impressora o al termòstat intel·ligent.
XARXA SENSE FILS DE CASA
Qui són aquests nens?
La meva gent.
Som més del que es pensa, sotsdirectora Medina.
Skye, desxifra la contrasenya de la xarxa de domòtica.
CLAU: CORN_FED
PORTÀTIL DE PAM
Bon dia, Pam.
No deixem que la Pam s'acomodi.
Això no està bé.
Lane, fes que s'aixequi de la cadira.
I busquem la foto.
IMPRESSORA
PÀGINA DE PROVA
Miles, tingues la pàgina preparada per quan torni.
Charles, entra a la seva galeria.
No podem fer-ho, això.
Fes que pari.
Chris, explica a la normaleta que hem d'acabar el que hem començat.
Llum vermella.
Aidan, et toca.
TIMBRE
Llum verda.
Digue-li que pari.
Ve cap aquí. Llum vermella.
Lane, fes que els veïns sentin la televisió.
TV DE LA CUINA
Digue-li que pari, ja.
Chris, ja n'hi ha prou. Para.
Digue-li que pari.
Pareu això!
Aquesta és la selfie. Aidan, envia la foto.
CORREU NOU
ENVIAR
Skye, treu-nos d'aquí.
Miles, millora-la, sisplau.
Reconeixement facial de la Interpol.
NSA - CIUTAT DE MÈXIC - OCT. 2023
DGSE - PARÍS - AG. 2024
INTERPOL - ROMA - SET. 2022
NSA - JERUSALEM - ABR. 2024
INTERPOL - FLORÈNCIA - NOV. 2023
MI6 - MOSCOU - DES. 2021
CIA - BROOKLYN - MAIG 2024
CERCANT IDENTITAT
NOM DESCONEGUT
Va ser l'última persona que va parlar amb en Ray,
però no vol que la trobin.
Adeu, príncep.
Per què en Ray voldria reunir-se amb qui va matar tota aquesta gent?
No els va matar tots.
Aquest segur que no el va matar ella
ni aquest altre.
Com ho saps?
És només una idea, res més.
Un pressentiment.
- Una suposició fonamentada? - Res més.
- No ho pot saber. - Sí, només...
- És hipotètic. - Cert.
- Deixa de parlar. - D'acord.
- No obstant això... - A la merda!
No...
Sols confessar assassinats sovint o...?
Si ho penses, no he dit res, en realitat.
He fet un gest i no li ha agradat.
- S'ha ofès. - Adeu! S'ha acabat. Me'n vaig.
Un moment, Marybeth.
Una idea que potser vols considerar
és que a alguns dels homes de les fotos
potser no els han matat o eren indesitjables...
No importa si eren indesitjables!
No podem decidir qui viu i qui mor.
- Doncs jo ho faig. - Braxton.
La llei és el que ens distingeix de gent com ell.
Ha estat un plaer i un honor.
Espero que tornem a treballar junts.
Cuida't i ves amb compte.
Merda!
Tenim un problema.
- L'home del maleter? - Sí.
- Tu tens un problema. - Traieu-lo.
I què hi fem?
Vaig a veure el fiscal general.
Sort que el cotxe no és meu.
Trucar-te va ser un error.
D'acord? Ho faré jo sola, seguint les normes.
Prou de mentides i d'infringir la llei.
I no vull més informació.
Marxeu abans que torni.
Si us veig, faré que us detinguin.
JUÁREZ, MÈXIC
Senyora Gutierrez, no ho entenc.
El meu client només és culpable
d'ajudar una jove en perill.
I va ser atacat, colpejat i segrestat per això.
Però, en lloc de perseguir aquells homes,
insisteix a preguntar pel tal Cobb?
I l'amenaça amb la presó acusant-lo de tràfic de persones?
En quin món jurídic imaginari es pensa que el jurat el condemnarà?
Que curiós.
És el que va dir l'advocat d'en Sudio
quan vaig oferir el mateix acord al seu client.
No conec el senyor Sudio.
Sembla que el seu client sí.
El que vostè no veu
són les mossegades a la llengua d'en Sudio i la rata.
L'hi van ficar a la boca quan tots dos eren vius.
Potser m'equivoco, però tinc la intuïció
que l'Ike era més important que un proxeneta.
Què creu que li faran a vostè?
Molt bé, ja hem acabat.
Ha de saber que l'advocat del senyor Sudio ha desaparegut.
Ja...
Ho accepta o no?
L'Ike blanquejava els diners.
Els diners del tràfic de persones?
La majoria són de Centreamèrica i Mèxic.
Com les drogues, però millor.
Una bona treballadora dura cinc o sis anys.
La majoria són dones.
Al llit, als camps, netejant vàters...
Els homes cullen melons o treballen als escorxadors.
Qualsevol feina que no fan els estatunidencs ni les màquines.
El reconeix?
No.
La foto és de fa vuit anys.
Ah, sí.
Ella era molt bona treballadora.
Va fer de puta algun cop, però era massa calladeta.
Es dedicava sobretot a netejar.
Es diu Edith. On és?
Va tenir un accident en sortir d'un aparcament a Alvarado.
Fa quatre o cinc anys.
És morta?
No, però va sortir disparada pel parabrisa.
Ja no ens servia.
Quin hospital?
I jo què cony sé?
Tenia un pare a Texas. Per què no el va buscar?
- Preguntin-l'hi. - L'hi preguntem a vostè.
Si fa una declaració oficial, li donarem immunitat
a canvi del seu testimoni.
Última oportunitat.
Dona'm el puto boli.
Merda!
Acota't!
Hi ha hagut 18 accidents a l'aparcament en els últims cinc anys.
Cap d'ells greu.
Cap d'aquesta magnitud.
A quin carrer dona la sortida?
Alvarado.
32 accidents en un radi d'un quilòmetre, tres amb ferides greus.
Algun d'un vehicle que sortia d'un garatge?
- Un. - Ferits?
Un i molt greu.
Una dona no identificada. Anava sola.
Hospital?
Centre Mèdic Universitari.
Vehicle?
Toyota Camry.
Color?
Blau.
Mira l'historial de pacients de l'hospital.
Gràcies.
"Jo no tinc fills."
Gràcies a Déu.
Què?
La dona de l'hotel va dir: "Jo no tinc fills."
Sí, jo també hi era.
Has de deixar-ho estar.
Per què és rellevant? Per què ser mare és important?
Crec que ni tu ni jo hi tenim gaire a dir,
sobre la importància de l'amor matern, em sap greu.
Així és com vius, oi?
En una llauna.
És força còmode.
També ho són els hotels de luxe.
I les cases.
Ets garrepa com el pare. No afluixes la bossa.
- No era garrepa. Era frugal. - Frugal?
- Sí. - I una merda.
"Set samarretes, set calçotets i set parells de mitjons. No cal res més."
Un adult amb un rellotge barat. Fotia pena.
Mira això.
- El veus? - Sí.
Val més que el seu sou d'un any.
Què diria si el veiés?
Que el seu també donava l'hora.
Doncs sí, probablement.
Ets feliç, Braxton?
- Que si soc feliç? - Sí.
Sí.
I tant que sí. Per què no hauria de ser-ne?
Ets nòmada, no tens parella,
estàs completament sol, sense amics ni res, no tens...
Parles de mi o de tu?
Has pensat mai per què estic sol, Chris?
Perquè ets agressiu o egoista o...
per les paraulotes.
Estic sol perquè vull estar sol. Jo trio estar sol.
No he de donar explicacions a ningú ni he de tenir cura de ningú.
Viatjo pel món i m'allotjo a hotels de luxe.
Faig el que vull quan vull.
Faig les maletes i em piro, tio.
Doncs sí. I tant que soc feliç.
Soc feliç de collons. Soc l'hòstia de feliç.
A mi m'agradaria tenir cura d'algú.
- Sí? - Sí.
Doncs compra un gos.
- Tu en tens? - Estic en procés.
Mira.
Sí.
En Greg.
No em convenç.
Què vols dir? És en Greg.
- El compraré. - No, t'agrada la idea.
Com a tothom que té un gos.
Per això compren gossos.
- Tens una residència permanent? - No.
- Algú que el cuidi mentre no hi siguis? - Tampoc.
- Un horari regular per menjar i dormir? - Que no.
Ets més de gats.
No és res dolent.
Doncs saps una cosa? Si tingués un gat, m'enyoraria.
Ho dubto.
És possible.
No.
Chris, és per tu o és per mi?
- Què? - Que tu...
- Què? - Tu...
- No t'entenc. - Que no...
Que tu no... O sigui...
No m'enyores. És per tu o és per mi?
M'he passat anys buscant-te.
He intentat seguir-te la pista, però tu no m'has buscat mai.
I, quan per fi et trobo,
no...
Jo era allà. Et vaig salvar la vida.
I vas dir que vindries a buscar-me.
Vas dir que vindries a buscar-me aviat
i vas tornar a desaparèixer. Suposo...
Tenies el meu número.
Suposo que el que et vull preguntar és...
¿No m'enyores per mi o és...
és pel teu...?
- El meu què? - El teu...
El teu problemeta.
Jo soc així.
Què fas?
Em poso protector a les extremitats inferiors.
És de factor 100.
Em vaig cremar més de quatre cops de petit.
Tinc més probabilitats de tenir un melanoma.
- Millor prevenir. - Me'n dones?
- Esclar. - Gràcies.
Saps que no m'agrada, això.
No fa gràcia, Braxton.
- M'agrada... - Fa molta gràcia.
- Et clavaria una bufetada. - Fa molta gràcia.
Saps què crec?
Crec que ens hem d'emborratxar.
Va, tio. Anem a emborratxar-nos.
D'acord.
BAR EL PALAU DEL VAQUER
No és exactament el que tenia pensat.
Vull dir, som a Los Angeles.
Per mi, significa discoteques, cortines de vellut, imbècils pertot arreu...
No és coneguda pels seus bars tronats.
No sabia que t'agradava el rotllo country,
però està bé.
Normalment fas veure que ets un comptable normal.
Avui pots fer veure que ets un vaquer, oi?
Hola.
No, sí, d'acord.
Què vol dir "no, sí, d'acord"?
Estem tenint una conversa. Chris?
Per cert, per al rotllo vaquer,
crec que les sabates de Forrest Gump no són gaire encertades...
- Bé... - Bé, què? Què?
- Hola. - Hola.
S'accepten peticions. Vols alguna cançó, guapo?
No, a mi em va bé alguna cosa tipus Alan Jackson.
Digue'ls que això ja m'està bé, reina.
Molt bé, calma't, vaquer.
L'hi preguntava a ell.
Soc l'Angie.
Hola, Angie. Jo em dic Chris.
Quina és la teva cançó favorita?
Appalachian Spring, de Copland.
En tens una altra?
Per a aquest context?
Metallica, Enter Sandman.
Crec que no és el seu tipus de música.
Ah, esclar.
Millor pregunta a algú més familiaritzat amb la banda.
D'acord.
- No! - No...
- No! - Què?
Què fas? Ja la tenies. Per què has tirat la tovallola?
- Què havia de dir? - Estava funcionant.
Què havies de dir? Doncs: "Tria tu."
M'ha demanat la meva cançó favorita.
- És igual. - I l'hi he dit.
- Ha vingut perquè li agrades. - Ha dit: "I tu?"
- Ha dit: "Tria tu." - A mi també em sorprèn.
Era un ritual d'apariament.
- Com és que no ho has vist? - El meu cervell no funciona així, Braxton.
Mira, tio... Tranquil. Ha estat bé.
Em sents? Ha estat bé.
Però semblava que tu ho notaves
- i ella també ho notava, era... - Sí.
L'has fet somriure. No sé què...
El que has dit, allò de Metallica,
ha estat graciós, tio. I a ella li ha semblat...
no ho sé, adorable, potser, però l'has fet somriure.
Crec que no et valores prou.
És com que no...
Què fas, tio? Vas a pixar? A on vas?
Oh, no, no, no.
Ja ho tens. Preparat?
Així.
La mare que el va parir!
Som-hi!
Ei, veieu aquell? És el meu germà.
És el meu germà gran.
Perdona, em sap greu.
Perdona.
Gràcies.
Perdona, no volia...
- Gràcies. - Balles molt bé.
Bé...
Ves per on, qui ho diria.
- Hola. - T'he vist voletejar.
- Com una marieta. - Gràcies.
És el meu primer cop.
No era un compliment.
Gerry, no comencis.
- Ei. - Ei.
- Què? - Els ulls aquí.
No és maco, això.
Crec que no m'has sentit.
- Mira'm quan et parlo, hòstia. - Ei.
Au, vinga.
- Això és zona de vaquers. - Ja ho veig.
Aquí no ens fiquem amb les dones dels altres.
- Vaja. - Ets de Glendale, Gerald.
I no soc la teva dona.
No passa res. Ara el meu germà s'ho passarà bé.
Va, pega'm, Gerry.
- En tenim també per al teu germà. - Genial.
Tens cara de cul. Pega'm, Gerry!
Vaja.
- El panoli vol gresca. - Gerry.
- Gràcies a Déu. - Fot-li fort.
- Ei. - Aguanta.
- Que sàpiguen qui ets. - Fot-li.
- Prepara't. - Estic preparat.
- Nois, prou. - Ho està demanant.
- Para, Gerry! - Va, Ger.
- Va. - Vinga, Gerry.
Caram!
Hi ha res millor que fer-li una cara nova a un malparit que s'ho mereix?
- Doncs... - Què?
- No. - Sí.
- No m'ho puc creure! Tio! - Sí.
Ei! Ei!
- Soc bo, eh? - Tio!
Mi-te'l!
- Disculpi'm... - Sotsdirectora Medina.
HOSPITAL UNIVERSITARI CALIFÒRNIA
Necessita una ordre judicial.
Segur que ja ho sap.
Una dona i el fill van desaparèixer fa vuit anys.
Si no són morts, les estan passant magres.
No podria fer-ho per mi, sisplau?
- Necessito ajuda. Li agrairia... - I jo, una ordre judicial.
Em sap greu.
Ei.
"Neurociència Harbor."
És el que crec?
El Dept. del Tresor i Harbor donem suport als metges
que treballen amb persones amb capacitats úniques.
Defineixi "suport".
Aquí la tenim.
Dona no identificada, 636.
Fa cinc anys.
Fractura de crani, mandíbula, costelles, a un braç
i ferides múltiples a conseqüència d'un accident de cotxe.
Quan va arribar, delirava i tenia pèrdues de consciència.
Va dir alguna cosa sobre que algú l'atacava.
Abans de la cirurgia,
li vam fer exercicis de neurorehabilitació dissenyats
per a pacients amb danys cerebrals greus.
Com de greus?
Pèrdua gairebé total de la memòria.
OBSERVACIÓ DIA 004
Jo jugava a escacs a la universitat.
Si ella havia jugat mai, no se'n recordava.
Això és el tercer dia?
Síndrome de savant adquirida.
Alguns neuròlegs dubten que existeixi.
Però vostè no.
Les víctimes de traumatismes violents poden, en rares ocasions,
tenir resultats extraordinaris.
Una dona que no tocava el piano es fractura el crani en una caiguda
i pot tocar Rakhmàninov al cap d'un dia.
Un fan del beisbol rep un cop al cap amb una pilota
i, quan es desperta, pot aprendre un idioma en una tarda.
Com és possible?
Els seus cervells es reconfiguren i desbloquegen capacitats ocultes.
Capacitats que, almenys en teoria, tots tenim.
I el talent d'ella eren els escacs?
No.
No exactament.
La lesió cerebral li va activar els còrtexs frontal i parietal.
Escac i mat.
Les zones del reconeixement de patrons, la resolució i el pensament crític.
Les zones que fan servir els jugadors d'escacs.
Però, en ells, les habilitats es limiten als escacs.
En ella, no.
La síndrome de savant adquirida explicaria la millora
en la descodificació i assimilació d'informació,
i la coordinació ull-mà,
però no explica per què se li va esborrar la memòria.
Ni per què va canviar.
Tinc la teoria...
que el cop que li va reconfigurar el cervell
també va desactivar tota xarxa neural innecessària.
Innecessària per a...?
La supervivència.
Als lòbuls frontals es prenen les decisions de lluita o fugida.
Crec que l'atractiu dels escacs no era l'estratègia,
sinó el combat.
No sé quina vida tenia abans de l'accident,
però, fos qui fos, qui va arribar a l'hospital...
no era la mateixa que en va sortir.
En els mesos següents,
cada cop s'aïllava més i era més agressiva.
Fins que una nit va deixar inconscient un guàrdia de seguretat,
li va treure l'arma
i va desaparèixer.
Se li havia esborrat la memòria, oi?
Té algun record de la seva vida abans de l'accident?
Família, fills...?
Li vaig preguntar això mateix moltes vegades.
Només un cop em va dir alguna cosa.
Tornem a la família.
Algun record de fills o d'un marit?
Una cançó infantil?
Demanem alguna cosa per sopar?
I parlem de la subvenció?
Tinc les sol·licituds al cotxe.
Torno de seguida.
M'estàs demanant que reveli la identitat d'una dona
que potser treballa per a mi o potser no.
Treballa amb nosaltres, Batu.
I com ho saps?
Són encàrrecs que vaig rebutjar.
Només vull parlar amb ella, res més.
Parlar amb ella?
Per què?
És un tema familiar.
No m'ho diguis.
L'únic home que mataria gratis si no fos per un petit inconvenient.
- Ja ho sé. És el meu germà. - No.
Mataria tots els meus assassins.
Sí.
Me'n vaig al llit.
Braxton, digue'm que no estàs amb aquella màquina de matar.
No, senyor.
Perquè l'últim cop que vas tenir un tema familiar, gairebé em deixa sec.
Doncs ja en som dos.
- Ja que ets a Los Angeles... - Sí?
Un client nou té un assassí que no aconsegueix rematar la feina.
T'estic enviant una foto.
T'enviaré les instruccions si acceptem l'encàrrec.
Aviat et confirmaré si necessito els teus serveis.
Juárez. Per què Juárez?
"Jo no tinc fills."
"Jo no tinc..."
Per què l'Edith no va trucar al seu pare?
Conseqüència negativa.
El seu pare és un perill, o...
Un col·legi.
No és un col·legi, oi?
És una...
És una presó.
Per què?
Per tu.
L'Edith temia per tu.
Temia que et fessin mal.
CONTRACTE ASSIGNAT.
DESCANSA.
La Medina és a la casa.
Truca-li i truca a la policia.
N'estàs segur? Ets un convicte fugat d'una presó federal.
Res més?
Hem trobat l'Edith Sanchez.
A en Ray no el van matar perquè busqués l'Edith.
El van matar perquè la va trobar.
Truca a la Marybeth ja.
Digue-li que ja vinc.
I hem de trobar el fill de l'Edith, l'Alberto.
El tenen presoner a Juárez.
D'acord, Chris, entesos.
- Digui? - Hi ha algú que vol matar-te.
Marybeth?
Em sents?
- Hola? - Deixa-la.
Deixa-la!
Gira't.
Soc agent federal. Has ficat la pota.
Només si el teu nom no és Marybeth Medina.
Les mans!
De genolls.
Va!
Tu ets l'Edith Sanchez.
Ja no.
Crec que tenen el teu fill captiu a Juárez.
Tranquil·la.
He de fer-hi pressió.
L'ajuda està en camí.
No, no. T'he pagat perquè la matis. No perquè intentis matar-la.
Algú ha intervingut en el cop.
Una persona extraordinàriament letal.
Nosaltres executem els contractes
fins que l'objectiu mor o el client expira.
Passi-ho bé.
Ves a Juárez.
Porta els nens al desert.
Els vull morts i enterrats.
No deixis rastre.
Res que m'hi pugui relacionar.
Te'n veus capaç?
Sí, Burke.
Me'n veig capaç.
Arribes a Juárez i què? Com trobaràs els nens?
No és cosa teva. Ves-te'n.
Renoi, quants cops t'ho he de dir?
Allò de la Medina no va ser culpa meva.
Va dir que no volia tenir res a veure amb nosaltres i li vaig fer cas.
Té un pulmó perforat, la melsa trencada i la mandíbula fracturada.
Doncs no li enviïs bombons.
Quantes vegades t'he de dir que em sap greu?
No m'ho has dit encara.
I una merda.
Tot això és pel maleït nen de la foto, oi?
- Creus que és com tu. - Sí.
- Està sol a Juárez. No t'importa? - Com ho saps?
Com saps que és com tu?
Ets un rarot.
Et venen idees al cap i t'obsessiones...
Saps com n'és, d'esgotador, això?
Sempre he hagut de cuidar el rarot.
- No soc un rarot. - Que no?
Cada cop que ens mudàvem a una nova ciutat,
- tenies una crisi. - Què passa?
- Ja no ho faig, això. - La merda del Solomon Grundy.
I m'havia de barallar amb algú per defensar-te.
No! Perquè et donava la gana!
Aquesta no és la qüestió!
- Sempre t'he fet costat, Chris! - Adeu.
M'has donat mai les gràcies?
"Caram, gràcies, Brax. Gràcies per fer-me costat.
Gràcies. Ets l'hòstia, germà."
Què fas?
Cagontot! Marxaràs així com així?
A la merda. Saps què? Vols anar a Juárez?
Anem a Juárez.
De puta mare! Anem-hi i que ens cusin a trets.
DUANA I PROTECCIÓ DE FRONTERES SIERRA VISTA, ARIZONA
El meu dron no respon.
No tinc senyal.
Que pugin, va!
CENTRE DE JUÁREZ JUÁREZ, MÈXIC
Carrega'ls. Fins al fons. Que vagi ple.
Anem d'excursió! Seguiu-los. Pugeu al bus. Que pugin.
Va! Tothom fora! Excursió! Que pugin al bus!
MAPEJANT EL CENTRE DE JUÁREZ
L'has trobat?
L'hem trobat.
A quant està?
- Onze minuts. - D'acord.
Esperarem que es faci de nit.
- Pots apagar els llums? - Sí, però no servirà de res.
Per què no?
Llavors, els nens ja seran morts.
- Braxton. - Sí.
Gràcies.
Traieu-los! Ei! Tots els nens cap al bus! Excursió!
Ei! Ataqueu! Aguanteu! Torno de seguida!
On ets, nen?
On collons t'has ficat?
Ei, nen, on ets?
Què fas? Què collons et penses que fas?
Vols que em matin? Aixeca't! Marxem d'aquí!
Va, cap aquí! Cap aquí! Va!
Cobriu-me! Abaixa el cap, imbècil!
Vigileu el bus!
Va!
Granada! Chris, corre!
Fora d'aquí! Va, va, va!
- T'ha ferit? - No.
Estic bé. Ves-te'n.
- No, t'ha ferit. - Que estic bé!
Acaba la feina! Jo m'ocupo d'aquests malparits.
- Ves, Chris! Rescata els nens, va! - Sí.
Collons!
Merda!
Espera.
Som-hi.
L'he de tamponar.
D'acord, obre!
Fes-los baixar.
Fora del bus! Tothom a baix!
Va, que és per a avui!
Fiqueu-vos al puto forat!
Al forat, ara mateix! Afanyeu-vos!
Va, va!
Seguiu a qui teniu davant. Va!
Va, seguiu-los! Seguiu-los!
Afanyeu-vos!
Un altre cop tu? Aixeca't.
Ei, aparta't. Aparta't, hòstia!
- Solomon Grundy, nascut dilluns. - M'han pagat per fer-ho.
Batiat dimarts.
- És a en Burke a qui vols! - Casat dimecres, malalt dijous.
- Greu divendres, mort dissabte. - Escolta!
- Enterrat diumenge. - Ei!
En Burke és...
Així acabà en Solomon Grundy.
Alberto Sanchez?
Tranquil.
Esteu fora de perill.
Tranquils.
Marxem?
Tranquils.
Pugeu al bus, sí?
Va, no passa res. No us preocupeu.
Som-hi. Pugeu al bus. Ja està.
I allò?
Chris, para el bus.
- Què? - Para el bus, tio.
Obre la porta.
Obre la porta, babau.
Hola.
Vine.
Ei.
Hola. Qui ets, tu?
Hola.
Chris.
Li he caigut bé.
Vols venir a casa amb mi?
Chris.
Ei.
Ei, mi-te-la.
Sí.
Vols venir amb mi?
Tal com suposava.
Què trobes? Com li dic?
Pensa que... és un mascle.
CENTRE HISTÒRIC DE PRAGA REPÚBLICA TXECA
Batu Donetsk, propietari del grup d'assassins més gran d'Europa?
Em sap greu.
M'ha confós amb algú altre.
52 anys.
Nascut a Nijni Nóvgorod.
Ascendència russa, romanesa i mongola.
Set anys en la presó coneguda com a Dofí Negre.
Casat quatre vegades. Un fill d'una amant.
Vols que et digui el quilometratge del teu Bentley?
Què puc fer per tu?
Cancel·la el contracte de Marybeth Medina.
Per què?
T'explicaré una història.
NÚMERO DESCONEGUT
Parla.
Província de Guanacaste, Costa Rica.
Apunta-ho.
PROVÍNCIA DE GUANACASTE
I si fas la teva puta feina i et cenyeixes al contracte?
Vas dir que el contracte es mantindria fins que la del Tresor fos morta.
O fins que vostè expirés.
Correcte?
Doncs jo estic molt viu.
- Consideri-ho fet. - Molt bé.
Quan?
De seguida.
Adeu.
Què...?
Gràcies.
Senyors.
Com estàs? M'alegro de veure't.
- Sotsdirectora, es troba bé? - Cada dia millor.
Moltes gràcies.
Acadèmia de Neurociència Harbor.
Sotsdirectora Medina, del Departament del Tresor.
Senyora, crec que no està trucant a qui vostè pensa.
Jo crec que sí.
Sé que em sents.
I volia donar-te les gràcies.
En Ray va trobar l'Edith, i gràcies a vosaltres he resolt l'enigma.
En Ray estaria agraït.
I jo també n'estic.
Així està bé, Aidan?
- D'acord. - Fantàstic.
Ja és aquí. Va, vine, Miles.
- Som-hi. - Ara?
- Espera. - Sí.
BENVINGUT
LLIURAMENT PER A MARYBETH MEDINA FINCEN
Flipo amb el noi.
- Braxton... - És molt injust.
- És un nen, Braxton. - Tant m'és.
Tu i jo som homes.
Ell és un nen amb un gat. I què?
La qüestió és que havíem de fer torns.
Fa hora i mitja que té el meu gat, Chris.
Quan em toca a mi?
Quant més he d'esperar?
- Redeu. - 2007 km.
És increïble que sàpiga això,
però no quant trigarà a donar-li el coi de gat a un altre.
És tot un geni.
Només per curiositat:
quin és el teu pla després que deixem l'Alberto a Harbor?
El meu pla?
- No ho sé. - Creus que...?
He reservat a un parc de caravanes a prop del riu Chattahoochee
per quan deixem l'Alberto...
Hi podríem anar d'excursió.
Has fet una reserva?
És només una idea.
I ens quedaríem a la caravana?
Pot ser divertit.
Jo també ho crec.
EL COMPTABLE 2
Subtítols: Nahuel Martino González
Supervisor creatiu Guillermo Parra