ČUVARI
"Bog uđe u Abar"
Fixed by: BOTANICMAN
Što je? -Bi li večerala sa mnom sutra navečer?
Ne. -Donio sam ti pivo.
Vidiš da sam murjakinja? -Da.
Govorim ti da odeš, a ne odlaziš. - Rekla si to? -Podrazumijevalo se.
Ako pogodim zašto piješ sama, smijem ti se pridružiti? -Smiješ.
Zašto pijem sama? -Obilježavaš godišnjicu smrti svojih roditelja.
Sjedni.
Tko ti je iz postaje rekao da dođeš ovamo?
Nisam razgovarao ni s kim iz postaje.
Tko ti je rekao za moje roditelje? - Ti. -Nisam. -Hoćeš. Za 20-ak min.
Ali još ti nisam rekla. -Točno.
Kako onda već znaš?
Ja sam Dr. Manhattan. -Očito.
Sumnjaš. -Ne.
Samo se pitam zašto Dr. Manhattan nosi masku Dr. Manhattana.
Ne želim da me prepoznaju.
Je li to neka zeusovska stvar? - Zeusovska? -Grčki bog Zeus.
U mitovima se spuštao s Olimpa da nekoga poševi,
Ali bi se pretvorio u labuda ili nešto da ne upada u oči.
Ti si navratio s Marsa 20 g. nakon što si napustio čovječanstvo?
Ono na Marsu nisam ja. -Ne?
To je snimka mene kako izvodim niz preodređenih radnja.
Poput računalnoga programa.
To je lažni ti da ljudi misle da si na Marsu. -Točno.
Gdje si onda ti bio proteklih 20 godina?
Na Europi. To je Jupiterov mjesec. -Ah, ta Europa.
Što si radio ondje? - Točnije, što radim ondje.
Ne kužim. -Ja doživljavam vrijeme na jedinstven način.
A tebi osobito iritantan.
Ali istodobno sam u ovom baru i razgovaram s tobom
I na Europi stvaram život.
A kako se stvara život?
Ja samo mahnem rukom.
Godina je 1985.
Tanka paučinasta atmosfera prerasta u azurni pokrivač.
Surova tundra postaje plodna savana,
Golema polja zelenila šire se mjesečevom suhom kožom
Poput smaragdna osipa.
Praiskonski ocean preobražava se u tekući stroj stvaranja.
Ulazim na amnijsko jezero, mrijestilište puno čudesa:
S perajama, krilima i kopitima.
Hodaš po vodi? - Katkad, da. -Super.
Odmaraš se u nedjelju kad završiš?
Ne. Cijeli proces završi se za otprilike 90 sekunda.
Tipično. -Molim?
Muškarac stvara život u manje od dvije minute.
Ah, seksualna šala. Duhovito. -Hvala.
A Adam i Eva? Stvaraš li i njih?
Adam i Eva izmišljeni su likovi. Na Europi sam stvarno to učinio.
Ispleo sam njihova tijela od mikroba u vodi.
Dva novorođenčeta koji će ubrzanim dozrijevanjem
Uskoro postati... muškarac i žena.
Dajem im više moždane funkcije,
Trenutačnu sposobnost govora, svijest o sebi...
A zatim im dajem mjesto u kojem će živjeti. Vlastelinski dvorac.
Dao si im vlastelinski dvorac? - Da. Teleportirao sam ga...
Na Jupiter? -Europu. To je... - Jupiterov mjesec. Rekao si.
I dalje sumnjaš.
Zašto si ga teleportirao kad si ga mogao sam stvoriti?
Taj je dvorac posebno mjesto. Mjesto iz moga djetinjstva.
Ondje se osjećam sigurno. - Zato što si upravo sada dijete?
Da, upravo sada.
Sve istodobno? Razgovaraš sa mnom ovdje,
Stvaraš život na Jupiterovu mjesecu
I odrastaš u dvorcu u Engleskoj?
Zapravo, odgajaju me u Heidelbergu u Njemačkoj
Dok se moja majka ne zaljubi u časnika SS-a i napusti nas.
Moj je otac židovskoga podrijetla.
Bojeći se za život, on i ja bježimo u Englesku.
Kažu da će gospodari dvorca primiti one koji trebaju pomoć
Prije nego što otputuju u Novi svijet.
Kada se to događa? -1936.
Moj otac popravlja sat.
Bar nešto može popraviti.
Donesi mi krišku kruha.
Lutam hodnicima toga čudnog mjesta.
Još dugo neću studirati EM spektar infracrvenog svjetla,
Ali moram se zapitati jesam li postao nevidljiv.
Nešto mi privlači pozornost.
Hermetički zatvorena atmosfera.
Još nisam toga svjestan,
Ali to će me nadahnuti da stvorim svoj staklenik na Europi.
Godine 1936. roditelji svojoj djeci ne govore ništa o seksu.
Ondje, u mraku ormara, nemam pojma što vidim i čujem.
Ali ma što njih dvoje radili jedno drugomu, nevjerojatno je radosno.
Tada prvi put upoznajem ljubav.
Evo novih lica.
Dobro došli!
Ja sam Hans Osterman. -Hans.
Najdublje vam zahvaljujem što ste nam otvorili svoj dom.
Predstavi se. -Jon. - Diži se! Oči gore.
Zdravo, Jone. -Zdravo.
Smijemo li nasamo razgovarati s Jonom?
Volimo upoznati svu djecu dok su ovdje.
Znamo da si nas vidio u spavaćoj sobi. U redu je.
Ono što smo radili... Blagi Bože...
Ono što si vidio bila je dobra stvar.
Prelijepa stvar.
Stvarali smo život.
Znaš, imali smo sina.
Bio bi tvojih godina,
Ali... razbolio se i umro.
Takva je bila Božja volja.
I Božja je volja da pokušamo opet.
Jone, ovo je za tebe.
Imaš li Bibliju? -Ne. Tata ne vjeruje u to.
Nema veze. To su svejedno vrlo lijepe priče.
Prva se zove Postanak.
I govori o tome kako je Bog stvorio svijet.
Bilo je doba kada nije bilo ničega, a On je stvorio sve.
Nebo, mora, čak i ljude.
I zvali su se Adam i Eva.
Što kažeš na razmjenu?
Možeš nam učiniti uslugu u zamjenu za Bibliju.
Kad odeš odavde, kada budeš odrastao muškarac u Americi.
Neka ti svrha bude stvaranje nečega prelijepog.
Možeš li to učiniti za nas? -Dobro.
Onda to reci.
Stvorit ću nešto prelijepo.
Sedam desetljeća poslije i 630 milijuna kilometara odatle
Ispunjavam svoje obećanje.
Stvaram nešto prelijepo.
U atmosferskom džepu koji sam stvorio
I pred građevinama u kojima su živjeli i umri desetljećima prije,
Stvorio sam Adama i Evu, ne na svoju sliku, nego na njihovu.
Moram ti reći da imaš fantastičnu maštu.
Nešto ti je zapelo u grlu?
Za šest mjeseci od sada
Prijatelj mi govori da nemam nimalo mašte.
Imaš prijatelje? - Možda je više kolega.
Jednom me pokušao ubiti. -Tko zna zašto.
Reci mi...
Ako si se toliko namučio da stvoriš vrt edenski,
Zašto si otišao?
Da upoznam tebe.
Daj, čovječe...
Volim te.
Tek smo se upoznali. Kad si se zaljubio u mene?
Već sam bio zaljubljen u tebe. - Prije nego što si me uopće vidio?
Za mene ne postoji "prije".
Onda ne postoji trenutak. - Trenutak? -Jedan trenutak.
Kada shvatiš: "Jebote, zaljubio sam se."
Naprimjer, ja te gledam kako se skrivaš iza te maske
I doživljavam suprotnost tomu trenutku.
Možda bi bio prilično zgodan da se ne prekrivaš plavom šminkom.
Nije šminka. - Prirodno si plav? -Tako je.
Mislila sam da se Dr. Manhattan sjaji.
Mogao bih ako želiš, ali privlačilo bi pozornost.
Daj, nitko ovdje neće opaziti. Sjaji se samo malo.
Želim da ostaneš nesigurna prije nego što pristaneš na večeru.
Plavi prijatelju, misliš da znaš sve o meni,
Ali teško si pogriješio u pristupu.
Mrzim Dr. Manhattana. -Zašto?
Prije 40 g. Nixon dođe Velikom Plavcu i pošalje ga u Vijetnam.
Manhattan ode visok 30 m, spali Vijetkongovce laserima iz ruku...
Dječak gleda kako mu selo gori.
Odraste i postane lutkar jer želi držati konce u svojim rukama.
Napravi bombu. Ta bomba ubije moje roditelje prije točno 22 g.
Noćas je godišnjica smrti tvojih roditelja?
Znao si to. Rekao si to prije nego što si sjeo.
Jesam, ali ti si mi to rekla tek sada.
A što se tiče Vijetnama, nastojao sam biti što su ljudi željeli:
Vojnik, superjunak, spasitelj.
Htio sam ispravno postupiti i, ako te tješi, žalim zbog toga.
Onda si znao da ćeš požaliti prije nego što si to učinio.
Zašto si onda ipak to učinio?
Ti nikada nisi učinila ništa takvo? -Možda.
Bi li onda sutra večerala sa mnom?
Ti znaš sve što će se dogoditi. Hoću li sutra večerati s tobom?
Hoćeš. -Netočno.
Noćas se uklapaš s ostalim pijanim lažnim Doktorima,
Ali sutra ćeš strašno upadati u oči.
Ako uđem u restoran s tobom, ljudi će zuriti.
Zašto u restoran kada te mogu teleportirati bilo kamo?
Da, da, to sjajno zvuči. Ali jedanput ćemo morati izaći.
U javnost. Kako to kaniš izvesti, Doc?
Zapravo, ti si našla elegantno rješenje problema mog izgleda.
Jesam? -Jesi.
Upravo mi ga objašnjavaš.
Zapravo, tebi je to...
Za dva tjedna od sada.
Dao Van Noi. 26 g. Ubio ga plin. Nema rodbine.
Michael Declan, 36 g. Predozirao heroinom. Nema rodbine.
William Heath, 33 g. Samoubojstvo, nema rodbine.
Živjeli su i umrli sami.
Za 48 h sve će ih kremirati. Pepeo nad Saigonom.
Izaberi jednoga. -Mogu izgledati kako god želiš.
Zašto ograničavati izbor na samo te muškarce?
Zato što su stvarni. Imaju izvod iz matične,
Broj osiguranja, putovnicu - sve što trebaš da postojiš ovdje.
Pa izaberi. -Svejedno mi je kako izgledam.
Glavno je da moj izgled tebi bude ugodan.
I meni je svejedno.
Onda izaberi jednoga od njih.
Osim ako mi, iz nekog razloga, još nisi pokazala sve mogućnosti.
Zove se Calvin Jelani.
Samo je pao mrtav. Vjerojatno srčani udar.
Nema rodbine da plate obdukciju pa...
Pepeo nad Saigonom.
On mi izgleda ugodno.
Sviđa mi se ime. Calvin.
Kako ti se čini?
Zvučiš drukčije.
Glasnice su mi se olabavile u preobrazbi.
Da ih vratim u... - Ne! Dobro je ovako.
Zaboravio si svoj simbol.
Zaboravit ću mnogo više.
Razgovor za drugu prigodu.
Ja imam elegantno rješenje? -Da.
Dobro. Koje? -Ne mogu ti reći.
Zašto ne? -Zato što tako ne bi bila tvoja ideja.
Čovječe, zbilja si mislio na sve! -Hvala.
Vidiš budućnost, ali nećeš mi govoriti o njoj?
Ne "vidim" budućnost. Doživljavam je.
I doživljavaš kako sutra zajedno večeramo? -Točno. -Pogrešno.
Ali igrat ću.
Poslije te večere... koliko smo dugo zajedno?
Deset godina. -Zvuči izvedivo.
Još ću biti mlada, moći ću se opet zaljubiti. Kako će se završiti?
Tragično. -Možeš li malo određenije?
Radije ne bih. -Onda... deset godina, tragičan kraj.
Mogla bih to. Ali i dalje nisam uvjerena.
Uvjerena u što? -Da znaš što će se iduće dogoditi.
Tvoja najdraža pjesma zasvirat će iz džuboksa.
Točno... sada.
Bože! Jebote!
Prvi put čujem tu pjesmu.
Zove se "Tunnel of Love" i sada ti je najdraža pjesma.
Nemaš pojma o budućnosti...
Ali duhovit jesi. - Sada ti je zabavno.
Ali za šest mjeseci zbog toga mi govoriš da odem.
Zar nismo zajedno deset godina? -Jesmo.
Što će biti za šest mjeseci? - Događa se sada. Vodimo ljubav.
Ne zvuči kao da ti govorim da odeš.
Još ne. Sada me pitaš gdje sam.
Gdje si?
U baru sam... one noći kad smo se upoznali.
Trenutak prije nego što stvorim jaje.
Govorim ti o svađi koja slijedi. - Začepi. -Da ćeš mi reći da odem.
Začepi, začepi...
Majku mu!
Nećemo se svađati. Zato što ti neću reći od odeš.
Hoćemo i hoćeš.
Žao mi je, ali već se događa. -Želiš se svađati?
Ne. Ali svađa će se svejedno dogoditi. -Neće ako ne dopustimo.
Znala si to o meni. Tko sam i kako percipiram stvari.
Prve večeri rekao sam ti da će dovesti do ove svađe.
Ne svađamo se. -Blizu smo.
A sad ćeš reći... -Ne govori mi što ću reći, jebote!
Nije pošteno.
Ako nećemo biti zajedno, za koji smo kurac zajedno?
Besmisleno je.
Dosad te moje poznavanje budućnosti umirivalo.
Davalo ti je osjećaj sigurnosti koji nisi imala u sirotištu.
Zar se nisi stalno bojala da nikada nećeš imati obitelj?
Da se nisi usudio! -Zato što su ti tvoju oduzeli? -Prestani!
Sada se svađamo.
Da, svađamo se!
Što ti znaš o strahu? Kad si se posljednji put bojao?
Godina je 1959. Nalazim se u Gila Flatsu u Novome Meksiku.
Sat mi je ostao u komori intrinzičnoga polja i ne mogu van.
Kad se odbrojavanje završi, izgorjet ću.
Onda prije pedeset godina? Bojao si se prije 50 g.?
Ne. Trga me na atome, upravo sada.
A zatim se opet sastaviš, dio po dio, i više se nikada ne bojiš.
Ako znaš sve što će se dogoditi, čega se imaš bojati?
Što riskiraš? Ja riskiram!
Riskiram svakoga dana otkad si mi prišao u onome baru.
Koji kurac ti radiš?
Žao mi je.
Trebam li to izreći?
Da.
Odlazi.
Taljenje reaktora. Idioti!
Dao sam im sve prilike. Sunce, vjetar, bežični prijenos.
Zašto, o, zašto moraju
I dalje graditi te svoje proklete bombe?
Možda će se činiti paradoksalnim, ali daju im osjećaj sigurnosti.
Drago mi je što te opet vidim, Jone.
I meni je drago, Adriane.
Kako si znao da sam to ja?
Zato što bi samo Dr. Manhattan imao muda
Pojaviti se ovdje potpuno gol.
Da nešto odjenem?
Dobro došao na Antarktiku, Jone. Drago mi je što si me posjetio.
Koliko je prošlo? -Tebi? 24 godine, 41 dan i 13 sati.
Meni se događa... - Upravo sada. Da, sjećam se.
Što ti govorim prije 24 godine, 41 dan i 13 sati?
Upravo si me pokušao uništiti.
Govorim ti da si me razočarao.
Da... Žao mi je.
Sada mi objašnjavaš da si upravo pobio tri milijuna ljudi.
"Moralno si matiran", govoriš mi.
Kockao sam se.
Kockao?
Da imaš moral.
Još stvaraš tuđinske upade, vidim.
Održavam mir u svijetu, glavonošcem po glavonošcem.
Zanimljiv si oblik odlučio preuzeti.
Zanimljiv? -Nisu više osamdesete, Jone.
Ovakvo prisvajanje sada smatraju vrlo problematičnim.
Sada je 2009., Doktore.
Štošta se promijenilo dok si bio na Europi.
Kako znaš da sam bio na Europi?
Rekao mi je slonić.
Ali ne znam zašto se plavi čovjek pretvara da je pravi čovjek.
Iako bih mogao upućeno nagađati.
Kako se ona zove?
Angela.
Ljubav.
Pokušat ću opet pogoditi.
Nosiš ovo lice jer ona nema pojma
Da si najsvemoćnije biće u povijesti civilizacije,
A ti samo želiš da te voli zbog tebe.
Odmah sam joj rekao tko sam.
Zna tko si? -Da.
Tu je zapreka!
Tko bi normalan želio biti u romantičnoj vezi s bogom?
Zato ne želiš samo izgledati kao smrtnik. Želiš to i biti.
Hoćeš li mi pomoći?
Zašto to ne možeš sam? - Reci ti meni, Adriane.
Zato što uopće nemaš mašte.
Moram ti reći da imaš fantastičnu maštu.
Sad se i smiješ?!
Ta je Angela iznimna.
Šest mjeseci prije govori mi da imam fantastičnu maštu.
Reci mi nešto.
Imaš li mozak?
Molim? -Čini se da si replicirao ljudsku vanjštinu.
A unutrašnjost tijela?
Imaš mozak? Unutarnje organe? Krv? -Imam.
Zašto? -Pa...
Teoretski...
Mogli bismo ti usaditi uređaj u prefrontalni korteks
Koji bi ti izazvao kratki spoj sjećanja.
Bez svijesti o svojim sposobnostima
Ne bih ih mogao rabiti.
Osim možda refleksno, kad ti je ugrožen život.
Mogao bi hodati, razgovarati i živjeti među normalnima.
Samo ne bi znao da si Dr. Manhattan.
Koliko bi ti trebalo da napraviš taj uređaj?
Dragi, slatki Jone...
Napravio sam ga prije 30 g.
Kao što si me podsjetio, pokušao sam te uništiti.
Ali suptraktor intrinzičnog polja u koji sam te namamio
Bio je samo plan B.
B kao "bum i nema te".
Reci mi, Jone...
Znaš li što je u ovome?
Zapravo ne znam.
Zato što sam to ozračio tahionima.
Djelić svemira koji čak ni ti ne vidiš. Slijepa pjega.
Ovo je, Jone, plan A.
A kao "amnezija".
Reci svojoj Angeli
Da ovo stavi tu.
Učinak bi trebao biti trenutan.
Zaboravit ćeš tko si, što možeš i sve što ti se ikada dogodilo.
Ako nešto trebaš dovršiti, sada je vrijeme da to dovršiš.
Angela ima djeda za kojeg još ne zna.
Moramo razgovarati o nekim stvarima.
Onda razgovarajte sada, dok još znaš da si onaj tko jesi.
Hvala, Adriane. Učinit ću to.
Zauzvrat želim jednu stvar.
Ja sam spasio svijet od nuklearnog harmagedona.
Osim tebe i malobrojnih izabranih... nitko to ne zna.
Moji su planovi za veliku budućnost...
Zanemareni.
Jednom sam te pitao, Jone,
Je li se sve na kraju isplatilo.
Izbjegao si odgovoriti...
Tako što si rekao da ništa nema kraj.
Reci mi sada, Jone...
Hoću li dočekati da vidim svoju utopiju?
Hoćeš.
Ali ne ovdje.
Ne razumijem.
Želio sam stvoriti život bolji od života ovdje, na Zemlji.
Dobrohotniji. Blaži.
Bića stvorena da se brinu za druge, ne za sebe.
I učinio sam to, Adriane.
Na Europi.
Divno mjesto. Zeleno i netaknuto.
Prepuno života, a bez ikakvih sukoba.
Ali oni mi samo žele ugađati, obožavati me.
Njihova je ljubav beskonačna.
I baš je zbog toga tako nezadovoljavajuća.
Što znači da moram napustiti svoja stvorenja.
Još su ondje.
I samo čekaju nekoga da ga obožavaju.
Zvuči kao... raj.
Želiš li da te pošaljem onamo, Adriane?
Da, Jone.
Volio bih to.
Sretan ti put.
Trebam ti to samo ugurati u glavu?
Da. Postat ću proničan.
Brzo izvuci ruku.
Kako znaš da će upaliti? -Ne znam.
Zato je riskantno.
Hoćeš li zaboraviti govoriti ili hodati?
Ne. Mislim da će utjecati samo na pamćenje.
Možda mi možeš reći da sam doživio nekakvu nesreću.
Trebali bismo otići iz Vijetnama.
Početi gdje nas nitko ne poznaje.
Murjakinja mogu biti bilo gdje.
Što kažeš na Tulsu? Moja je obitelj odatle.
Mislim da je to sjajna ideja.
Jasno da misliš. Tvoja je.
Zapravo je tvoja.
Što je? -Ako sve zaboraviš,
Hoćeš li i dalje biti ti?
Ja ću možda izgubiti sjećanja...
Ali ti mene nećeš.
Počinjem se gubiti. I ne daješ mi previše materijala.
Ništa od večere sutra ako ne vidim čvrste dokaze.
Nešto konkretno? -Rekao si da možeš stvarati život.
Stvori nekakav život. Odmah.
U redu.
To je sve? -Strogo gledano, to jest život.
Kokoš bi bila bolja. -Ali svejedno ćeš večerati sa mnom. -Neću.
Ali zanima me onih naših deset godina zajedno prije tragedije.
Što te zanima? -Imamo li djece?
Da, troje. Dječaka i dvije djevojčice.
Jesu li polubogovi?
Nikomu ne bih prenio svoje sposobnosti bez pristanka.
Znači, možeš to? Dati nekomu svoje moći?
Svoje atomske komponente mogu prenijeti u organski materijal.
Kada bi ga netko pojeo, "naslijedio" bi moje moći.
Možeš ih staviti u ovo jaje,
A ako ga pojedem, moći ću hodati po vodi?
Teoretski, da.
Ne želim djecu.
Nikada ih nisam željela i nikada neću imati djecu.
Žalim, Doc, ali morat ćeš naći drugo jaje da ga napumpaš.
Nisu naša biološka djeca. Posvojeni su.
Gdje ćemo ih posvojiti? -U Tulsi.
Molim? -U Tulsi u Oklahomi. Odatle potječe tvoja obitelj.
Tko ti je to rekao? -Ti.
Nisam. -Reći ćeš.
Za šest mjeseci, kada ti dam prsten. -Prsten?
Sad se zaručujemo? - Moglo bi se i tako reći, da.
Ali to je poslije velike svađe kad ti kažem da odeš. -Da.
Dobro... To troje djece...
Koliko dugo živimo u Tulsi prije nego što ih posvojimo?
To ne znam. -Kako ne znaš?
Mislila sam da sve znaš.
Postoji razdoblje koje ne vidim.
Kada pokušam pogledati, vidim samo tamu.
Znam samo da si ti ondje prije nego što počne i kad se završi.
Zašto se smiješiš? -Ništa.
Ono što si rekao...
Zvuči kao tunel.
Tunel ljubavi.
Deset godina, ha? A zatim tragedija?
Tako je. -Ali nećeš mi reći što će se dogoditi. -Neću.
Možda bih ti ovo trebala ostaviti u mozgu.
Tako nećeš znati kako će se sve završiti.
Tu odluku potpuno prepuštam tebi.
Želiš kleknuti preda mnom? -Želim.
Volim te. -I ja tebe volim.
Hej, dušo...
Gadno smo najebali.
Cale?
Jone? Jesi li dobro?
Jone?
U Tulsi smo u Oklahomi.
Godina je 2019.
Morala sam te probuditi...
Zato što si u opasnosti.
Ovdje su neki gadni ljudi.
Znaju tko si i dolaze ti nauditi.
Znaš li tko si?
Još imaš njegovo lice.
Jone, djeca su gore.
Ne smiješ ovako izgledati. Pretvori se da budeš kao prije.
Ne. Moram ići dalje.
Kako to misliš?
Nemamo vremena... - Ovaj je sat oštećen.
Sjećaš li se kako se oštetio?
Božić je. Čovjek s maskom razvaljuje vrata.
Guraš me na pod. Metak pogađa sat.
Bila su dvojica. Jedan me kanio ustrijeliti, ali raznio si ga.
Bez svijesti o svojim sposobnostima
Ne bi ih mogao rabiti.
Osim možda refleksno, kad ti je ugrožen život.
Hvala, Adriane. Sada razumijem što se dogodilo.
Adrian? S kime si razgovarao?
Oprosti. Ovo te sigurno frustrira.
Zbunjen sam zbog uklanjanja uređaja.
Nisam posve siguran kada sam. Možeš li me malo ispričati?
Koji kurac... -Mama! Tata!
Sranje! -Tata! Tata!
Tata! -U redu je. Što se događa?
Neki je plavi čovjek na našem bazenu! Gledaj!
Izgleda kao Cal. - Zato što jest Cal.
Majku ti jebem!
Gdje su? Kamo si ih poslao?
U redu je. Na sigurnome su. -Ne.
Miči se s bazena i reci mi gdje su.
Moraš me vidjeti na bazenu. -Zašto?
Važno je. Za poslije.
Dobro, vidjela sam te.
Sad reci kamo si poslao našu djecu.
S tvojim su djedom. -Molim?!
U kinu "Dreamland" u centru Tulse.
U redu je. Tvoj ih je djed očekivao.
Kada si razgovarao s njim? - Prije 10 g. stojim u Karnaku.
Veidt mi nudi uređaj i govori...
Ako nešto trebaš dovršiti, sada je vrijeme da to dovršiš.
Pa se teleportiram u New York.
Prilazim zgradi čiji je vlasnik nekoć bio Nelson Gardner,
Poznat i kao Kapetan Metropolis, vođa Minutaša.
Kad je umro, tu je kuću ostavio starom prijatelju.
G. Reeves. Zdravo.
Ja sam Jon Osterman. - To bi mi nešto trebalo značiti?
Možda me bolje poznajete kao Dr. Manhattana.
Možemo li malo razgovarati?
Možemo. Dobro.
Zar ne bi trebao biti plav?
Nedavno sam promijenio neke stvari.
Promijenit ću još neke i zato želim razgovarati s vama.
G. Reeves, naši su se životi prepleli na najdublji način,
Preko zajedničke poznanice.
Ali budućnost je nesigurna, a moj utjecaj na događaje ograničen.
Kako bih osigurao optimalni ishod, želio bih oformiti savez.
Želiš se udružiti sa mnom?
Vi ste Kukuljica Pravde. Junak.
To je razlog? Želiš da nosim vražju masku? -Ne.
Riječ je o Angeli. -Angeli?
Vašoj unuci.
Nemam unuku. -Ali imali ste sina.
On je imao kćer... što je čini vašom unukom.
Tako to ide, ha? - Upoznao sam je u Vijetnamu.
Volimo jedno drugo.
Uskoro ćemo se vjenčati i odseliti u Tulsu gdje će biti policajka.
Ne znam zašto bi željela u Tulsu.
Nisam sigurna zna li to već.
Ali vjerojatno zato što osjeća da odatle potječe.
Što želiš od mene? -Ništa.
Ali Angela želi. Želi vašu pomoć.
Ne zna ni da postojim. -Zato što ste izabrali da ne dozna za vas.
Ne treba me u svom životu. -Treba.
Koga kurca ti znaš? -Odmah sam osjetio duboku prazninu u njoj.
I gubitak.
Znam zato što stalno ponavlja da ne želi obitelj,
Ali postupcima jasno pokazuje da samo to želi.
Znam to jer upravo razgovaram s njom.
Upravo razgovaraš s njim? -Relativno, da.
Tebi je upravo sada, ali njemu prije deset godina? -Tako je.
Upravo razgovaraš s njom? -Relativno, da.
Možeš li ga nešto pitati?
Naravno. -Pitaj ga kako je znao da je Judd Crawford član Kiklopa.
Pitaj kako je znao da skriva klanovsku halju u ormaru.
Pita kako ste znali da je Judd Crawford član Kiklopa.
I kako ste znali da skriva klanovsku halju u ormaru.
Tko je Judd Crawford?
Kaže da ne zna tko je Judd Crawford.
Ali sada zna.
Ne, ne, ne... Sranje!
Jesam li ja sve ovo pokrenula?
Jesam li ja poslala djeda ovamo? Jesam li ja kriva za sve?
Zbunjen sam.
Ti si zbunjen? -Nije li dobro što je Judd Crawford mrtav?
Je li važno čija je ideja bila? -Da, važno je!
Pitala sam staroga za Crawforda samo zato što ga je on ubio.
Kokoš ili jaje.
Što? -Paradoks. Što je bilo prije? Kokoš ili jaje?
Čini se da je odgovor-oboje.
Istoga trenutka.
Gladan sam.
Majku ti jebem!
Koga vraga radiš? - Pravim vafle. Pazi na jaja.
Dovraga, Jone! Nemamo vremena za ovo!
Probudila sam te jer Konjanička zna tko si i dolaze po tebe.
Ti si u savezu s mojim djedom,
Ali on je s Lady Trieu, a slutim da i ona zna tko si.
Zato se prestani zajebavati... -Već su ovdje.
Što?
Sedma konjanička. U kamionetu su parkiranom preko puta.
Straga je tahionski top
Kojim će me protiv moje volje teleportirati, a zatim uništiti.
Sve su vrijeme ovdje, a tek mi sada kažeš?
Bilo je važnijih stvari. - Žele te ubiti! -Da.
Onda ih spriječimo! -Ne možemo.
Zašto ne? -Ne možemo ništa... -Ja mogu nešto!
Što je?
Ovo je taj trenutak. -Koji?
Rekao sam ti da me ne možeš spasiti, ali ipak ćeš pokušati.
U baru si me pitala u kojem sam se trenutku zaljubio u tebe.
Ovo je taj trenutak. -To bi trebalo biti romantično? -Molim?
Sada si se zaljubio u mene? -Ne, oduvijek sam zaljubljen u tebe.
Vrijeme percipiram... -Kužim.
Ostani tu dok te ja spašavam.
Jebemu!
Pobijedili smo. Pogriješio si.
Ne, Angela. Nisam.
Što?! -Žao mi je.
Fixed by: BOTANICMAN
Jone!
Ne mogu te zvati Dr. Manhattan. Kako ti je ime?
Jon. Bez H.
Jon bez H. Ja sam Angela.
Znam. -Da, jasno da znaš.
Provedemo 10 g. u tunelu ljubavi,
A kad izađemo, dogodi se nešto grozno?
Tako je. -Ali nećeš mi reći što? -Neću.
Dobro, Jone. Bilo mi je lijepo razgovarati s tobom.
Jedan od zanimljivijih razgovora u mom životu.
Ali ne mogu u ozbiljnu vezu ako znam da će se završiti tragično.
Zar nije istina da se sve veze završavaju tragično?
Da. Valjda imaš pravo.
Hoćeš li onda sutra večerati sa mnom?
Jebeš sve. Zašto ne?
Hoćete li ostati, Gospodaru?
Ne.
Hoćete li ostati, Gospodaru?
Ne.
Hoćete li ostati, Gospodaru?
Ne.
Hoćete li ostati, Gospodaru?
Ne.
Hoćete li ostati, Gospodaru? -Ne.
Ako zapjevaš "Jer on je jako dobar momak"...
Povratit ću ti po čizmama...
Phillips i Crookshanks inzistirali su da vam ovo pripreme.
Prije ili poslije gnječenja rajčica na mome licu?
Sigurno bi to prestali činiti kada biste pristali ostati.
Da ne znam bolje, pomislio bih da želite patiti.
Znate li bolje?
Želite da vam donesem novu knjigu? -Ne. Ova mi se sviđa.
Zašto? -Ne biste razumjeli.
O usamljenosti je.
Razumijem usamljenost.
Tvoj veliki plavi tatica otišao je po cigarete i više se nije vratio?
Bio sam ovdje. Prvi koji je izašao iz vode.
Bio sam kad je stavio svjetlila na nebo i zrak u moja pluća.
Vidio sam travu kako niče iz mrtve zemlje.
A nedugo zatim vidio sam kako stvara životinje da je pasu.
Stvarao je raj meni pred očima.
Zašto raj nije dovoljan? - Ovo nije moj dom.
Moj je dom 630 milijuna kilometara odavde.
A moja dječica...
Svih osam milijardi...
Jamačno stoje u kolijevci
I očajnički vape
Da im se ja vratim.
Raj mi nije dovoljan zato...
Što me raj ne treba.
Uživaj u jebenoj torti!
Fixed by: BOTANICMAN