Min mens är sen.
- Hej. Får jag komma in? - Hej.
- Här är vi. - Hej.
Det var en fin scen. Hundar som väntar på lunch.
Har du vilat?
Stackars dig.
Vilken chock.
En hemsk chock.
Jag beklagar.
Visste du vad som pågick med honom?
Vad är det för fel?
Du är chefen.
Kommer hon?
Älskling?
Kom nu.
- Är du redo? - Hej.
Fin pyjamas.
Det är ingen pyjamas.
Den är väldigt fin.
- Vad gör du? - Sluta.
De vill ta en promenad. Det är vad de vill.
Ta för dig.
Jag hoppas att du stannar väldigt länge.
Så länge som möjligt.
Absolut.
Vill du ha?
Du odlar grönt gräs ovanför mig
med skurar och daggdroppar.
Och om du minns
och om du glömmer.
Marland, vi har den.
Kom fram till Julie.
Hon ska förklara det medan vi går igenom
Jag tror att vi
Tack för att du kom hit.
Jag tog med hans saker.
Jag läser bara en bok.
Jack Pincher-boken,
och alla som har levt dubbelliv
Och jag
Jag hoppas att han ska nämna en av sina vänner
eller nåt där i, som ger mig lite hopp om
att utrikesdepartementet är inblandat.
Jag menar
Jag kan inte hitta nån
på utrikesdepartementet att prata med ens.
Han var
Han pratade väl inte med oss om sitt jobb?
Oroade han sig för nåt?
- Inte? - Nej.
James fick identifiera honom.
Det såg inte ut som han.
Jag hade svårt att acceptera att det var han.
En liten present till dig.
Han ser exakt likadan ut.
- Hej då. - Hej då.
- Hej. Julie? - Ja.
- Kom in. - Tack.
Han verkade ha en mörk personlighet.
Jag slår vad om att ni var oense oftare
än under de senaste sex månaderna.
Ni var oense,
inte så att ni bråkade, men ni var oeniga.
Och medan han kämpade,
jobbade han på en tanke, en medveten tanke,
om att han inte visste hur han skulle gå vidare
i den illusion som hade blivit hans liv.
Och medan jag pratar med dig
får jag den informationen utan att inkräkta på nåns privatliv
genom att fråga mig själv: 'Vad vet jag om hans sista dagar?'
Vad hände med hans humör?
Hade han nåt skäl att fortsätta?
Jag känner att han inte hade nån anledning att fortsätta.
Han ville stoppa det som pågick i hans eget liv.
Så han gjorde det. Han släppte taget om livet.
Actionbakgrund!
Ja. Bara en repetition.
Och ett, två, tre, fyra, fem, sex, sju, åtta, ett.
-Ja, det är -Graham.
Det är en utmaning.
Man måste också hitta en karaktär
som är mångfasetterad.
Det handlar inte om mörkret,
utan om varför personen är som han är.
Man kan säga att det är en politisk film.
- Ja. Ja. - Okej.
Okej, jag bara
Vänta lite.
- Jag ska kolla en sak på kameran. - Du måste
- Ja. - Julie är här.
Hej, Julie.
Fortsätt. Jag vill inte
- Förlåt. - Det är okej.
Kul att se dig!
- Kul att se dig. - Toppen!
Julie, Jim.
- Hej. Jim. - Hej. Julie.
- Trevligt. - Vi har träffats.
Jaså?
Knightsbridge.
Ett kort möte.
Jag beklagar sorgen.
- Tack. - Jag
Jag träffade Anthony några gånger, och han var klok.
Det var han.
Julie, är du redo?
Var försiktig med kablarna. Okej?
- Slå dig ner. - Tack.
- Ett, två, tre, fyra. - Okej, vi stannar där.
- Bryt! Bryt! Bryt! - Bryt!
Bra. Lås
Okej, bra.
Nu delar vi upp det.
Det är inte linjärt, Jim.
Handlingen är inte linjär.
-Nej, men jag får -Du behöver inte upprepa det.
Jag ser ut som en jävla idiot.
En minut för att ladda om.
Vänta medan vi laddar om kameran.
Går det att ordna
ett halvt dussin personer till vid skärmen?
Okej, avvakta.
Vi kan använda alla tagningar
så länge som du har samma känsla.
Sätt igång.
Upp, upp. Titta på honom.
Okej, kommer tillbaka.
Fem, sex, sju, åtta, ett.
Fortsätter efter den fasta punkten.
Kom tillbaka. Kom tillbaka.
Rakt bakåt, rakt bakåt. Okej.
Jag vill fråga varför du bestämde dig för att göra en musikal.
Se på oss, vi står i hällregnet.
Skulle inte du vilja stå på en scen
istället för här,
som alla andra jävla engelska filmer där det duggar?
Det är därför.
För att visa barnen nåt slags liv.
Att använda form, rörelse, musik
och montage istället för
- Det är därför. - Okej.
Är det en politisk musikal?
Allt är politiskt. Allt är politiskt.
Toppen. Klart.
Det passar inte nu.
- Förlåt. - Ja.
Vi väntar. Det är okej.
- Nej, det är sabbat. Fortsätt. - Det går fort.
Jag vill ställa några frågor om Anthony och hans arbete.
Dålig tajming.
Det passar inte nu. Du kan gå.
-Lydia, kan du -Tack för att du kom.
Gör en minnesstund för honom.
Och att tänka sig att svarta män är nån sorts djur.
Sen ser vi en tjej och plötsligt blir vi
Som galningar. Och vi bara
- blir besatta. - Vita killarna är likadana.
Ja, men för mig
Det handlar mer om frågan
Ja, och dräkternas färger.
- Som seriefigurer. - Ja.
Man vill väl bidra till filmkonsten?
- Man vill bli nåt? - Jag
Jag tycker att han bidrar till filmkonsten.
- Jo. - Han bidrar med skit,
det är vad han bidrar med. Helt ärligt.
Jag gillar när du är sån.
- Jag är bara ärlig. - Jag med.
- Jag är ärlig. - Lättretligheten.
Jag har bitit mig i tungan.
- Jag skrattade med. - Jaså?
Jag sa att jag tyckte att kommentarerna var bra,
men jag bara
Det är ett jobb där man måste ta hand om sig själv.
Det är ett eldprov. Så är det.
Julie, har du tittat på det?
- Har du sett nåt oredigerat? - Ja, lite.
- Ja? - Vad tycker du?
Bra. De är bra.
Det tar bara lite tid. Patrick är lite jobbig.
Han gör som alla de stora.
Men ni är inte så glada.
- Ursäkta? - Du är inte glad.
Ja, jag ser det.
- Det är så det är. - Det är stressigt.
Det är
Han har en romantiserad bild av vad han vill ha,
utan en riktig
- Ja. - Riktning för att uppnå det.
- Ja. - Vi fick en känsla av det.
Men det sipprar ner till oss,
för han får inte den tagning han vill ha.
Men när ni står framför kameran,
så känner ni att ni klantar er.
Och framförallt Jim.
Han tar honom åt sidan
Tar honom åt sidan, pratar med honom
-och det -Vi blir nedslagna,
ni vet?
Hej.
Får jag komma in?
Jag var i närheten.
Är du okej?
Är du säker?
Sluta.
Jag har mens.
Det gör inget.
Tack.
Va?
- Okej. Okej. - Vi har tid.
Vi har tid, för jag är väldigt snabb.
Du är väldigt snabb.
- Ja, och igen. - Okej, se upp.
Ja.
Kom igen. Vi drar.
-Hur mycket av bilen -Sätt igång.
-Hur mycket av bilen -Vill du markera
- i början också? - Jag vill
Nej, jag vet.
Beryktat. Okej, perfekt.
Ja, ja.
Repetition.
Du tvivlar på dig själv.
Jag tillåter inte att du gör det!
Jag har sett vad du kan göra.
Du har för höga tankar om mig.
- Det säger jag jämt. - Det är
Det är inte baserat på nåt falskt.
Du vet.
Det gör du!
Du är klok. Du har alltid smarta idéer.
Du har alltid ett intressant perspektiv.
Men det är inte
-främmande, bråkande, sexigt -Ja. Nej, precis.
Det är ingen futuristisk film.
Men måste den vara det?
- För att vara intressant? - Nej, men
Det måste den inte.
Men den måste vara nåt som folk inte glömmer
så fort eftertexterna rullar.
Ja, men då tänker du från fel vinkel.
Fokusera på det du vill göra. Det du vill skapa.
Och om du är nöjd med det
Du vet vad jag menar.
Om du är nöjd och har lagt ner din själ i det,
då blir det bra. Men tänker du:
'Jag hoppas att den är imponerande
och jag hoppas att den blir lika bra som Garances film'
Det är onödigt.
Tänk på det som gör dig lycklig,
det som funkar för dig, det du gillar.
Då kommer det att synas.
Är du okej, älskling?
- Vem är du? - Julie.
Sätt dig.
Jag var Anthony Reeves flickvän.
Vänta lite. Jag ska kolla en sak.
Din hud är väldigt mjuk.
Du är söt.
Anthony har bra smak. Eller, han brukade ha bra smak.
Han gav mig den här. Hans present.
Men ibland funkar den inte.
Ibland måste jag be Stephen om hjälp.
Kan jag få din tändare?
Nej.
Kom han hit?
Innan han dog?
- Jag menar den dagen. - Varför?
Jag visste inte vad han gjorde då.
För att jag stack och
han var ensam en eftermiddag
och jag visste inte vad han gjorde
Jag är upprörd över det som hände Anthony.
Det knäckte mig nästan.
Han var väldigt speciell.
Jag vet hur det känns.
- Utmärkt, Lee. Tack. - Inga problem.
RAYNHAM FILM-OCH TV-SKOLA
Jag hämtar skylten. Ändra den.
Vi är snart klara.
Det här blir nog
det viktigaste du gör på filmskolan.
Det här är din examensfilm.
Du hade en hel del starka bilder
och bilder av Sunderland. Idén för en story i Sunderland.
Det fanns ett engagemang med livet,
med människors liv.
Även om den var oformad, så var det tidigt som filmskapare.
Även om vi kände att det fanns andra saker
i dig, just då,
som behövde utvecklas,
så ser jag ingen koppling till manuset
som jag har framför mig.
De här bilderna,
de här karaktärerna, de verkar inte
relatera till dig.
Vad har förändrats? Vad händer?
Vad har hänt för att du ska skapa det här nya
Var har Sunderland-världen tagit vägen?
Jag vill inte visa livet som det är i realtid.
Jag vill visa livet som jag föreställer mig det.
Det är det film handlar om.
Vad säger du till publiken med de här bilderna?
Det handlar om ett förhållande i en saga, i en fantasi,
som förhoppningsvis många kan relatera till
på sitt eget sätt.
Vi vill uppmuntra innovation,
unga filmskapare att hitta sina egna röster.
Men vi vill också uppmuntra yrkesutövning.
Jag tittar på det här och jag ser inget
som liknar ett professionellt manus.
Vad anser du vara ett professionellt manus?
Jag nämner inte den röda rosetten,
men vid det här laget en titel, även om du
har en undertitel, Konst är livet.
Scenerna saknar namn.
Diskuterar vi manusets layout som en anledning?
Layouten fångar precisionen
som du tänker på ditt projekt med.
Det är oklart hur du hjälper dina medarbetare
att hitta vägen genom dina föreslagna bilder.
Vad det är du försöker filma.
Och dessutom, vår djupare oro är
att det inte finns nån precision för dina tankar.
Dina avsikter.
Vad du vill uttrycka och utforska här.
Jag är ledsen, Julie, men
om du fortsätter med filmen så som du presenterar den nu,
är jag rädd att skolan inte kan och inte kommer att stötta dig.
Det finns väl en tekniker
som faktiskt filmar?
Nej, inte direkt.
Det finns skåp och folk som tar hand
Nej. Personen bakom kameran.
Är de experter?
Nej! De är studenter.
- Alla är studenter. - Alla?
Ja. Hela gruppen är studenter.
- Och ingen ger dig direktiv? - Nej. Jag är regissören.
Jag menar inte regissören. Ingen säger åt dig hur du ska göra?
Nej.
Det låter typiskt för en konstskola.
Kom och jobba på gården ett tag.
Men det är spännande.
Ni samarbetar och hjälper varandra
med alla era egna projekt, eller hur?
Så du hjälper nån annan med deras film
Vad spännande.
Är manuset klart?
Vet vi vad manuset handlar om?
Jag vill inte prata mer om det.
-Älskling -Vi vill förstå
Ja, men det är irriterande för mig
att förklara det tusen gånger.
Vi vill inte vara irriterande.
- Vi är intresserade. - Bli inte irriterad.
Hur som helst, vi ser fram emot det.
Nej, tack. Jag har slutat med socker.
- Har du slutat med socker? - Ja.
Det trodde jag aldrig.
Du har missat skålens betydelse.
Det är mammas första artefakt.
- Har du gjort den? - Jag är stolt över den.
- Den är fin. - Med all rätta.
Locket är lite snett. Det passar inte.
Den är fin.
Tidiga etruskiska handtag.
Men vad är
Vad gulligt av dig att säga så.
-Jag tänkte -De är lite i vägen, va?
- Kul att du märkte det. - Jag
Jag behärskar inte handtagen än.
Okej.
Den är halvdan, men det är mitt första försök.
För en månads arbete är det
- En månad? - Bra gjort.
-Det är -Nej.
Hur lång är kursen?
Jag har gått i en månad.
Men skålen tog inte en månad.
Men jag älskar det.
Jag älskar att gå till college och
Det här är den första av många saker.
Jag ska fylla huset med artefakter.
Hur var han den fredagen?
Jag vill höra det igen.
Som jag sa,
han verkade särskilt glad.
Han
gjorde en kopp te till mig
och vi hade
en underbar frukost tillsammans.
Och sen gick han.
Vad tyckte du om honom när ni träffades?
När kom han hit?
Jag fick lov att gilla honom, för du gjorde det.
Gillade du honom för att jag gjorde det?
Nej, jag
Jag blev väldigt förtjust i honom.
Vad kände du när han dog?
Jag var orolig för dig.
Nej, inte vad jag kände. Vad kände du?
När du fick samtalet.
Jag var ledsen för din skull.
Du är väldigt duktig. Underbart.
Du har varit jätteduktig.
Kom igen.
Har du allt?
- Min väska är där uppe. - Väskan?
- Jag hämtar den. - Tack.
Kan du inte stanna en natt till?
- Nej. - Bara en till.
- Inte den här gången. - Okej.
- Snart? - Ja, snart.
Väldigt länge. För att vila.
- Jag vill fråga dig en sak. - Okej.
Jag ber om ursäkt. Jag behöver mer pengar.
För den här examensfilmen.
- Jaså? - Ja.
- Jag ska betala tillbaka. - För filmen?
Det är för filmen. 10 000 pund.
Älskling, det är mycket pengar.
- Jag tar den. - Den är tung.
Jag vet.
- Hej då, älskling. - Hej då.
Så där ja. Du med.
- Hej då. - Så där ja.
Hej då, älskling.
Lycka till
- med filmen. - Kör försiktigt.
Tack, pappa.
Vi ses snart.
Ring när du är framme.
Alltid.
Vi har
-tio -Okej. Jag behöver
Du har inte ens nån huvudroll.
Jag vet. Men det här är viktigare.
Tyvärr. Det är viktigare.
Jag behöver båda. Jag har några idéer som
Vissa av dem är väldigt olika.
Han är för stilig.
- Han är för klassisk. - Ja. Okej.
Nej, jag gillar inte honom.
Nej, de är för
- Ja. - Han är snygg.
Nej, de är för glamorösa.
Känner du också det?
Det är bilden, men jag håller med.
- De har mycket smink. - De är sofistikerade.
- Ja. - Jag håller med.
Den här gillar jag verkligen.
Vad tycker du? Hon är som
Det är nåt skört, men ändå ädelt
- med henne som jag verkligen gillar. - Ja.
Vi behöver en tjej och en kille.
Men Julie sa att hon jobbar på det.
Hon verkar okej.
Jag är lite stressad, men lita på henne.
Vi får se. Okej? Bra.
Ja, James, är du okej?
Kanske den här, eller inte.
Nej, det är
- Nej. - Bra att du inte gillar honom.
Han heter Pete.
Jag såg honom för två veckor sen på scen.
Han är väldigt speciell.
Om jag förstår projektet rätt, så är han den rätte.
Han har nåt som jag inte ens kan beskriva.
Du måste verkligen träffa honom.
- Ja. - Kanske imorgon?
- Ja. Absolut. - Perfekt.
- Och flickan? - Jag ringer hennes agent
- och pratar med henne i morgon. - Ja. Perfekt!
-Toppen! Lysande -Okej, tack.
Så snart som möjligt.
Täcker budgeten att jag skaffar en redaktör
Budgeten räcker inte.
Budgeten är precis som den är nu.
-Om jag får nån -Bort från fönstren
-och flytta -att ställa upp?
Om du kan gå i god
Då får man in lite ljus.
- Vad tycker du? - Vi gör så.
Garance, har du en sekund?
Ja, visst.
Det är bara en tanke som slog mig.
Du behöver inte svara direkt.
Men jag
Det slog mig plötsligt att du
kanske är intresserad av att spela flickan?
- Vill du ha hjälp? - Det är lugnt.
- Vi är så nära. - Säkert?
- Okej. - Akta tårna.
Varför har han din säng?
För inspelningsplatsen.
- För din film? - Ja, jag sa ju det.
Åh! Okej.
- Ska den till din skola? - Ja.
- Oj. - Ja.
När är det?
Vi börjar nästa vecka.
- Nästa vecka? - Ja.
Ja.
Okej. Jag insåg inte att det var så snart.
Nästa vecka.
- Är allt fixat? - Ja, mer eller mindre.
Som rollbesättningen?
Ja. Ja.
Ja, jag var
Jag ville prata med dig om det.
Jag har ju gått på castingar
- och det har inte gått bra. - Ja.
Inte dåligt, men inte
Jag får inga roller.
Så du har fyllt alla roller?
Jag har två personer
som är helt rätt för jobbet.
Men det har inget med dig att göra. Inget alls.
Så jag är inte med alls?
Inte i den här.
-Och det var en sån -Okej.
Ärligt talat
Det har inget att göra med
Du är en fantastisk skådespelerska.
Det har inget att göra med dina förmågor eller
Det är bara
Tjejen jag har i åtanke är ingen skådespelerska.
- Hon är filmskapare. - Ingen skådespelerska?
Nej.
Men hon är filmskapare och jag vill ha det så,
så att hon kan bidra med lite av sin egen erfarenhet.
Okej.
-Tja -Men det har
inget med dig att göra.
Jo, om jag inte får delta, så är det på grund av mig.
Jag är inte
Jag tar det inte personligt,
men säg inte så,
för rollsättning har helt med personen att göra.
Var är väggen?
Väggen fanns, men inte längre.
Min gudfar gav den till mig.
En liten svala?
Hej.
- Hej. - Det ser bra ut.
- Hej. - Hej, Pete.
- Hej. - Du ser bra ut!
- Tack. - Snyggt.
- Jag känner mig bekväm. - Ja?
Får vi presentera dig för filmfotografen?
- Ben, det här är Pete. - Såklart.
- Hej. - Trevligt att träffas.
- Läget? - Trevligt.
- Där. - Där?
- Lite högre, tack. - Upp?
Perfekt. Nej, stanna.
Var inte för stadig.
Men inte heller
- för dokumentäraktigt. - Oroa dig inte.
Musiken är så pinsam för mig.
Om vi hör lite
- Är det skorna? - Ja.
Okej, schysst.
Jag älskar färgen.
Jag gillar färgen.
Jag försöker lista ut
Vi kan göra nåt till det.
Det är en konstig rytm,
så vi kan göra vad vi vill.
Ska vi
Jag känner att min energi var för hög eller för livlig.
Förstår du vad jag menar?
Den var rätt livlig.
Jag var jättenöjd.
Det stämmer ganska bra.
Det är bra. Men du är mer
Nej, du är perfekt. Du har inget att oroa dig för.
Är allt klart? Är vi redo?
- Ja, vi är redo. - Ja.
För jag tittar på det här och tror att det är fel vinkel
för det jag vill ha.
Jag vill
Vi borde ha den på andra sidan dörren.
Det känns fel för mig
att kameran ser mer än vad hon gör.
Jag vill inte se exakt vad som pågår
i badrummet, för det gör inte hon.
Jag vet att det är i sista minuten
- Jag vet det. - Vi är redo.
- Vi är redo för scenen. - Jag vet!
Vill du ha kameran här?
- Vill du ha kameran här? - Här. Ja.
Med dörren stängd. Ser vi badrummet?
Kanske här.
Hon måste gå förbi här.
Okej.
Vi vill inte se badrummet.
Kanske när du
Nej, förlåt. Här.
- Förlåt. - Ja, tack.
Han döljer det väl.
- I ett år? - Men även du
Ja, i ett år.
I ett år, men det finns misstankar.
Du vill inte tro det.
Det är inte lätt.
Det är inte lätt att tro det om nån man älskar.
Du vet?
- Förstår du? - Nej.
-Tja, du vet -Det är
Du menar att du inte vill tro på det?
-Men -Ja.
- Jag förstår. - Men
Det här är bara en av gångerna där vi ser
att du har en känsla av
att när ni dansade, och under hela tiden
Under dagen, under middagen,
innan ni började dansa,
innan vi såg dig Att det pågår i hans huvud.
Han funderar på när han ska kunna ge sig av på egen hand
och göra det han gör.
Att du inte riktigt vet vad som pågår.
För jag ger honom utrymme och respekterar honom.
Det finns en känsla av
Ja, men han tillåter inget annat.
Okej.
Du gör så mycket du kan.
Han har all makt i det här förhållandet.
Ja, 100 procent.
Det kanske knackar.
Ja, vi löser det.
- Okej. - Ja, det kanske knackar.
- Det ser bra ut, Ben. - Ja?
- Okej. - Det ser bra ut på skärmen.
Det är mycket vägg.
Jag vet inte vad jag kan sätta där.
Jag ska kika efter nåt i sovrummet.
Var ska scenen leda?
Om vi börjar med
att: 'Herregud, han tar heroin.'
Då måste vi kanske sitta
i badrummet och börja prata
Nej. Ni pratar inte om det.
Ni skulle inte prata om det direkt.
- Så ingen dialog? - Kan alla
-Kan alla -Nej. Det handlar inte om det.
-Det är ärligt talat -Julie, kan alla samlas
och inta positioner?
- Ja. - Ja.
-Det är -Man kan inte se det
och inte prata om det.
Det var så jag gjorde. Det var så det hände.
Så säg inget. Jag sa inget.
- Okej. - Kan vi inta positioner?
Alfie, snälla! Snälla.
Snälla, öppna
Jag vill träffa dig.
- Och bryt. - Bryt där!
Bryt där.
- Du är arg. - Okej.
- Du är irriterad på honom. - Okej.
Han är som ett barn som rusar iväg.
Ni har ett vuxet förhållande och han sticker.
Såg du nånsin sorg där inne?
Ja, ganska mycket.
Ganska mycket. Så det var
Det kanske är därför han Det kanske var därför han
Det är som om han ropar på hjälp. Jag ska bara
- Det var en hemsk lunch. - Den var okej.
- Jaså? - Den var tung.
- Tung? - Bara lite.
Vet du vad vi ska göra?
Sluta fråga mig det.
- Nej, jag skojar. - Du verkar veta mer.
Inte direkt. Ju mer vi
Hej.
Ju mer
vi jobbar på det här, ju mer inser jag att jag inte vet nåt.
Ärligt talat.
Jag förstår inte
- Förhållandet. - Ja, förhållandets ursprung.
Förstår du?
Ja, du går i skolan med henne.
- Du känner henne väl. - Nej.
Hon var inte här så ofta.
- I skolan? - Ja.
Jag gillar henne för hon är
väldigt känslig och jag tycker att hon har en röst.
Men hon är för naiv, för skör, eller
Jag tycker att hon är lat. Hon jobbar inte tillräckligt.
Hon borde gå i skolan.
Hon borde inse
att hon måste lära sig av andra.
Och återigen, det här är
Det här är tre dagar innan din rollfigur dog.
- Okej. - Så det här kan vara er sista
stund med intimitet.
Men innan det kunde bli intimt.
Så du är lite bitter,
för du vet inte om han fick tag i nåt eller inte.
Han kanske tänder av från nåt.
När jag ser tillbaka på det
Han är rörig.
Är jag medveten om att han antingen alltid tog nåt
eller tände av från nåt.
-Så han bara -Det är
- därför jag protesterar. - Absolut.
Du är inte på humör.
Och ingen av er är särskilt närvarande.
Vad tyckte han om att hon betalade för allt?
Hur var den dynamiken?
Fanns det inte ett uns skam där?
Jag försöker inte
rättfärdiga hans handlingar.
- Nej. - Jag försöker bara
rättfärdiga hans problem.
Just nu känns det inte som om jag vet vad
vilka de är, men
Nu har han stulit allt och sålt det.
Det känns som
ett desperat ögonblick för honom.
Jag vet inte hur jag ska göra.
Om nån har
En vän stal pengar från sin mamma förra året
och alla runt honom tänkte
att han var världens värsta människa.
Men jag visste att han inte mådde bra.
Jag visste att han inte hade
en normal sinnesstämning.
Är det här svårt för dig?
- Gör jag det mer smärtsamt för dig? - Nej, nej.
Nej, det är inte du. Det är det inte.
Det är bra.
Det är svårt,
för jag går emot din uppfattning om honom,
snarare än att jag förverkligar honom.
Men
Det gör det svårt för mig
att vara sanningsenlig.
- Förstår du? - Hur går det?
Vi behöver Pedro. Vi ska förbereda scenen.
Vad är planen?
Vi ska ta en simpel tagning av dem.
De ska inte stå upp eller gå omkring.
Vad händer?
De samtalar bara.
- Är det kväll, Julie? - Okej.
Ja, förlåt. Det är sent på kvällen.
- Okej, natt. - Natt.
- Det kanske är tio, elva. - Det är
Okej.
- Kanske tio. - Jag har varit här hela dagen.
-Stäng -Du har varit här hela dagen.
Du var här när Garance var på filmskolan.
Okej.
- Du har varit här hela dagen. - Okej.
-Så -Så de pratar bara
och det är ganska statiskt.
Är du hög?
- Jag är nog hög. - Jag tror att
Ja. Det är utmattande.
- Kanske här? - Jag tar av den här.
- Ja? - Ja?
Jag menar
Det var nog inte natt från början. Vi har inte rätt ljus
Det är inte kväll.
Jo.
Sen kväll?
Ja, elva, tio.
-Jag vet. Förlåt, jag bara -Ja, tack.
- Jag trodde att jag sa det. - Allvarligt
Ja, vi kör på det.
Vi får jobba med det.
- Vi måste börja. - Okej.
Om du vill inta
- din position. - Det är problemet.
Det är problemet. Det är samma
med hur många dagar som har gått.
Jag har glömt bort tiden.
Inget förändras.
Det är samma varje dag.
Vi har ingen aning om vad som pågår.
Det är fan löjligt.
Och Marland klagar på
-Jag känner -En gång.
Nej, nej. Marland, du klagar
på hur mycket film vi använder.
-Det är -Vi har mer nu, så det är okej.
Kan vi bara
- Vi kan inte fortsätta så här. - Jag
Det går inte. Det är som
att vi är
-Vi är studenter -Okej.
-Vi är studenter, men -Det var många samtal
-under förberedelserna -Ja.
Vi är studenter.
Vi lär oss fortfarande.
Men det här är vår examensfilm. Den är viktig.
- Ja. - Vi borde vara
- professionella nu. - Okej.
Ska vi göra de förändringar vi måste göra?
- De nödvändiga förändringarna. - Vad är poängen?
Vi vet inte vad som pågår.
Motarbetar eller försvarar jag?
Nej, du
- Motarbetar jag? - Nej.
- Jag tycker inte det. - Vi har
ett stort ego där
och han har problem.
Han har varit omöjlig hela dagen.
Vi släpper det.
Allt är kaos. Vi vet inte vad som händer.
Det är det mer än nåt annat.
Okej, kan du
Kan du specificera vad du behöver av oss?
Var specifik.
- Specifik? - För du säger
- att allt ska vara tydligt. - En tagningslista.
Det vore fint att kunna följa manus.
Att allt är vettigt varje dag.
Istället för att ljuset byts ut halvvägs
för plötsligt går det från natt till dag.
Sen är det natt och sen dag.
- Okej, Ben. - Det är som
Tack. Vi ska jobba på det, okej?
Vi har pratat om det här så många gånger!
- Vad vill du göra? - Vad vill du göra?
- Vill du ge upp? - Jag vill att
- Vad vill du göra? - Jag är nära.
Jag är så nära att ge upp.
- Okej. - Okej.
- Gör det då. - Säg inte så, Marland.
Lugna ner er nu.
Men han bara snackar.
Du måste lära dig att ta kritik
och hitta ett sätt att få det att funka för alla.
Du är som en kapten på en båt.
Vi har jobbat ihop förut
och det är därför vi vill jobba med Julie
och hennes arbetssätt.
Men den här gången vet vi inte vad som pågår.
Vi har pratat om det här.
Vi måste säga det här nu,
- för vi börjar bli trötta. - Vi har sagt det.
- Men du lyssnar inte. - Jo.
- Nej.
Hur ska jag förklara det?
Ska jag vara mjuk och försiktig?
Jag säger så här för att ingen lyssnar!
- Jag är så trött. - Alla är trötta.
-Vi måste ändra -Alla är trötta.
- Vi förstår. - Vi måste hitta ett system.
- Det är för mycket. - Ja.
Vi ska lösa det här.
Du har helt rätt.
- Förstår du, Julie? - Det har varit för mycket.
Var är min glada flicka?
Kan du ställa upp den åt mig?
Jag vill inte att de får fel uppfattning.
Du har fått tillräckligt.
Fan!
Förlåt!
Jag är så ledsen.
Helvete.
Vad har hänt?
Är det den etruskiska skålen?
Vad synd.
- Vandaliserad? - Jag är så ledsen.
Jag menade inte
Ingen oro. Det är bara en terminsavgift.
- Det var inte med flit. - Förlåt.
-Och jag skulle aldrig -Nej.
- Sånt händer. - Förlåt.
Kan du ta ut dem?
- Det finns vassa bitar. - Ja.
- Kom igen. - Rätt vassa bitar.
- Jag är så ledsen. - Åh, ja.
Kan du ta ut hundarna? De kan skada sig.
Nej, det är okej.
Kom igen.
- Kära nån. - Sånt händer, eller hur?
- Har du skurit dig? - Nej, bara lite.
Jag är så ledsen.
Hur är det med fingret?
-Jag ska hämta -Värre saker händer.
En sopskyffel och borste.
- Och sätt på tevattnet. - Låt oss bara
Oroa dig inte. Hon kan göra en ny.
Nej, håll dig borta härifrån.
- Hoppade hon över den? - Nej, nej.
- Absolut. - Bra.
Vill nån ha mer tårta?
Nej, tack.
Jag hittade en kvarlämnad bit i köket.
Tårtan går åt snabbt.
- Det går åt. - Den är god.
- Den är från affären. - Har du gjort den?
- Nej. Det är okej. - Jag tror
Det är mrs Daleys bästa, va?
Jag är så ledsen.
Medan Horatios bultande hjärta långsamt stillnade
och adrenalinet lämnade hans ådror,
blev han medveten om meningar som bildade
glimtar och fragment av en vision av hans situation
som bara kunde vara ett framtida jag,
vars öde var helt annorlunda än den här olycksbådande början.
-Jag försökte i morse -Ja, jag ser det.
Det är mycket bättre.
Jag gillade dig som robotcowboy i Westworld.
Men inte som filmskapare.
Men du gillade det?
- Vad tyckte du? - Ja.
Vad tyckte du?
Den är spännande. Jag gillar det jag ser.
Okej.
- Jag önskar att det vore min film. - Okej.
Underbart generiskt.
Jag menar
Vi behöver fler ansiktsbilder.
Kanske för att se några av ansiktena
Jag bad om två dagar till.
Lydia, kan vi få två dagar för att filma närbilder?
- Nej. - Då går det inte, Chris.
Okej. Ja.
Vi kan inte klippa in nåt vi inte har.
Nej.
Vad tycker du? Hur känns det?
Okej. Ja.
Du tvingar mig att få ett utbrott.
Den är spännande. Den gör mig glad.
- Det sa du sist. - Vilken fin sak att säga.
Ja. En gång räcker.
Det är allt som behövs.
Vi borde göra inklipp. Det borde vi göra.
Små bilder av publiken framför monitorn.
- Så gör Scorsese. - Okej.
För att påminna om att det är film
- Det är film, ja. - Och inget
- man ser på tv med sin farbror. - Okej.
Det är toppen. Det ser bra ut.
- Dra åt helvete! - Den har energi.
- Säg vad du tycker. - Verkligen.
Säg inget slumpmässigt.
'Den är toppen. Den gör mig glad.'
- Säg nåt specifikt. - Ja.
Så att vi kan bestämma hur nästa scen ska få dig att känna.
- Okej. - Så att vi kan ta
en känslosam linje genom nåt.
Den börjar bra, men den är lite platt
- i mitten, känslomässigt sätt. - Är jag
Vilken känsla ger den dig?
Dra åt helvete, allihop. Ärligt talat.
Helvete!
- Jag ber om ursäkt. - Jag älskade den.
- Jag gillade den. - Den är toppen.
Han har tappat perspektivet. Han är stressad.
Ja.
Full, kanske.
Vi tar en titt till. Jag gör så här.
Jag lämnar dig. Hej då.
Jag vet inte om jag har tillräckligt
av Garance på egen hand.
Jag önskar att jag hade solotagningar.
- I den här? - Ja.
För det är
Det är för mycket med båda två.
Jag vill ha en tagning med henne.
- Du har det här ögonblicket. - Det är inte
- Ja. - Ja.
Det är en bra tagning. Vi kan nog lösa det.
Snälla?
Det märktes att de hade personkemi.
Pete och Garance.
Det hade de.
Man ser det i hennes ögon.
Det är passande.
De jobbar bra ihop.
Ja, väldigt bra.
De gillade varandra. Det var ganska
Det var bra för karaktärerna.
Fast det var en annorlunda
stämning mellan dem.
Vi kan flytta runt saker och hitta det
Ja.
Det är nog helt normalt att börja redigera
och se det oklippta materialet och känna sig ambivalent.
Det måste vara märkligt att ha en idé om nåt
och sen se det för första gången.
Såna tvivel är helt normala.
Men medan vi tittar på det och pusslar ihop det,
leker med bilderna, då hittar vi det.
Okej. Bra. Tack.
Jag behöver höra det.
- Det blir toppen. - Det är lustigt.
Bra.
- Vill du se mer? - Ja. Kör på.
- Tack. - Varsågod.
- Skål. - Skål. Tack.
Stod du hans föräldrar nära?
Har du pratat mycket med dem sen dess,
eller lärde du känna dem väl när du var med honom?
Jag lärde känna dem väl.
Jag vet inte om jag
verkligen är för upptagen eller om jag kommer med ursäkter.
För jag
När jag ser dem och pratar med dem,
då känns det som att jag
Kanske inte inkräktar, men
De förlorade sin enda son.
Och jag
Jag sörjde på ett annat sätt än dem.
Och jag känner inte att jag har en plats där nu.
Det är lustigt.
Men jag har dåligt samvete för att jag inte har hört av mig.
Jag har aldrig gått igenom det du har gått igenom,
men ur föräldrarnas synvinkel
så kämpar de uppenbarligen med en ofattbar förlust
och en tragisk händelse.
Men det betyder inte att du inte gör det.
De har säkert förståelse för det.
Jag tycker inte att du ska tänka
på ett destruktivt, negativt sätt.
Ur min synvinkel, från det du har sagt,
så borde du inte göra det.
Tack.
Och angående att du gör en film i skolan,
som de kanske inte känner till,
men som din familj säkert känner till
Det är modigt att göra den
Jag tror inte att du kan
Det du har gått igenom, skulle när som helst i livet,
vara otänkbart.
Att det hände vid så ung ålder
Du kan inte göra så mot dig själv.
Det är inte rättvist mot dig själv.
Vill du ha en drink till?
Nej, tack.
Vill du gå hem till mig för en drink?
Om du har tid.
I kväll?
Jag
har faktiskt sagt att jag ska träffa min pojkvän ikväll.
Så jag kan nog inte ikväll.
Okej. Visst.
Jag förstår.
- Förlåt, jag missförstod. - Nej, det är okej.
Jag sa att jag skulle laga nåt.
Han har inte mått bra
under en tid.
- Förlåt. - Det är okej.
Så jag sa att jag skulle laga middag.
Så jag borde nog göra det.
Vad gulligt av dig.
Han har inte fått den än.
-Så du borde nog -Ja, jag borde gå.
- Gör det nåt? - Nej, då.
- Är du säker? - Ja, absolut.
- Okej. - Vi ses snart.
Tack så mycket.
- Ja, självklart. - Tack så mycket.
Tack så mycket. Tack.
- Lycka till. - Tack.
- Ha en trevlig kväll. - Detsamma.
- Vi ses i morgon. - Ja, imorgon.
Hallå?
Hej, Barbara. Är du okej? Vad är det?
Är han på sjukhus?
Eller är han hemma?
Nej, tack för att du ringde.
Kan han prata?
Ska jag följa med? Ska jag följa med, Barbara?
Ska jag komma till dig?
Ja, självklart.
Ja. Tack för att du ringde.
Nej, inte alls.
Jag är så ledsen.
Hej då.
Vi ses snart.
Jag vet inte
om jag saknar Anthony som helhet,
som den väldigt starka individ han var
och fortfarande är i mitt huvud.
Eller om jag saknar att ha
en följeslagare och den intimiteten.
Och den mystiska ledaren
som fattade beslut åt mig
och tog med mig till olika platser
Hjälpte dig att ta risker.
Men att ta kontrollerade risker.
Kontrollerade av honom.
Fortsätt prata.
Jag saknar den intimiteten med nån.
Jag vet inte om jag är redo att ha den med nån annan än.
För jag vill verkligen ha det.
Jag vill verkligen kunna
ligga bredvid nån i sängen.
Och prata med nån som jag inte går på filmskolan med.
Och som inte är mina eller Anthonys föräldrar.
Du inser väl att det är du som kan få det att hända?
Måste jag förändras?
Du måste inte ändra karaktär, men du måste ändra några vanor.
Tankevanor och vanesätt.
Du gjorde det med filmskolan.
Och på filmskolan hittade du kompisar.
Nu ska du hitta ett jobb
Ja, ett jobb.
Du är en människa med ett liv att leva. Det är ditt jobb.
Steg, två, tre, fyra.
Patrick.
Hej, hur är det?
Jag mår sisådär.
- Hur mår du? - Samma här.
- Bra. - Ja.
Hur går det med filmen?
Jag kallar den inte för det. Jag ombads lämna redigeringen.
Så
Jag kunde ha skapat deras film.
Men jag ville skapa min film.
Så det var ett lätt beslut.
Jag är ledsen för det.
Jag har alltid velat vara som Orson Welles.
- Lydia och jag är ihop igen. - Bra!
- Så kul. - Jag malde ner henne.
Hon förlorade den striden.
Fast hon är fortfarande med.
- Okej. - Hon kanske vinner kriget.
- Hur går din minnesfilm? - Den är klar.
Redigeringen, den är klar.
Jag väntar på examen. Vi får se.
Undvek du frestelsen att vara uppenbar?
- Jag tror det. - Det är väl allt man kan hoppas på?
Tror du att Anthony jobbade för utrikesdepartementet?
I slutet?
Anthony var pundare.
Ja.
- Okej. - Framåt.
- Jag ska ditåt. - Jag ska hitåt.
Bra val.
- Vi ses. - Bra beslut.
Julie, gör mig sällskap.
Julie Harte.
Kul att se dig här, Julie.
Du har tänjt på reglerna.
Det har varit en lång resa.
Men du har mött den med mod och beslutsamhet.
Ett tag tror jag
att vi inte trodde att du skulle ta din examen här.
Men vi är stolta över dig.
Det är en stor glädje att se dig ta examen
och du vill säkert säga några ord.
Tack.
Den här filmen tillägnas frånvarande vänner
som inte kunde komma.
Och om vi alla kan höja ett imaginärt glas champagne
till de här frånvarande vännerna.
Det är min gåva till nån jag kände och älskade väldigt mycket.
Det är allt. Tack.
R.F.T.S. PRESENTERAR
EN FILM AV JULIE HARTE
Gillar du henne?
Jag älskar henne.
Hon hörde precis från sin älskare
och hon ristar in hans initial i trädet.
Du är vilse.
Och du kommer alltid att vara vilse.
Varför är de verkligare än vi?
Har du pundat idag?
Ljug inte!
- Du är otrolig. - Kan du låna mig ett par pund?
- Mamma. - Har du tio?
- Ge mig tio. - Får jag låna lite pengar?
Mer pengar? Mer pengar?
Några hundra pund.
Fråga inte om du inte vill veta.
- Desiree. - Vad heter de?
Miriam.
Caroline.
- Du är en mörk häst, Julie. - Och Angela.
Angela.
Om du inte vill veta
Jag vill veta. Jag vill veta.
Sluta plåga dig själv. Locka mig inte att tortera dig.
Snälla, gå härifrån.
Älskar du mig fortfarande?
-Vad tycker du om -Det beror på.
Gärna.
Var ni oeniga?
- Oeniga? - Var ni oeniga?
Han hade det svårt och visste inte hur han skulle bete sig.
Förlåt. Förlåt.
Tror du att det gör dig speciell?
Så sorgligt.
När man är ensam.
- En brännande smärta. - Varför?
Han hade ingen anledning att fortsätta.
Har den äran i dag.
Har den äran, kära Julie.
Har den äran
- Anthony var pundare. - Jag är väldigt kär.
- Du har ett liv att leva. - Framåt.
Jag kunde se igen.
Det är du som har makt.
Kan du låna mig ett par pund?
Har du tio? Ge mig tio.
Julie.
Och jag är pånyttfödd.
Du är vilse och kommer alltid att vara det.
Och jag är pånyttfödd.
Vi är lite sena på grund av
- den förbaskade strejken. - Snöflinga!
- Det är så irriterande. - Ja, strejken.
Tog du en taxi eller?
Titta!
- Ser du? - Ja.
-Jag försökte förklara -Ja.
- Jag förstår nu. - Det var svårt.
Förlåt, jag var dum.
- De går att vika. - Det är en stor förbättring.
Jag förstår.
- Och de går att vika. - Ja.
De gjorde ett bra jobb.
Man ser inte att de går att vika.
- Det är fantastiskt! - Ja.
Och du blev av med det där glaset
som man inte kunde sluta spegla sig i.
- Titta. - Vill du ha te?
Gärna. Med fruktsmak.
- Titta, älskling. - Ja?
- Sätt dem i vatten. - Tack, mamma.
- Tack. - Jag tar gärna en kopp te.
Nej, det är inte lätt
att ta en taxi från King's Cross i vanliga fall,
men att hitta nån
som är villig att köra ett vilt djur var nåt alldeles extra.
Tack så mycket.
Vi hittade en charmig man.
Vet du vad. Jag ska besöka damrummet.
Jag testade din himmelska doft vid handfatet.
- Är det Penhaligans Bluebell? - Ja.
Helt underbar.
- Kom hit. - Låt mig lukta.
Visst är den underbar?
- Här får du. - Vad är det?
- Jag ser inte. - Lite av pengarna.
- Min älskling! Verkligen? - Ja.
Kan du undvara det?
- För jag kan vänta. - Nej. Du har väntat länge nog.
Jag vet att du betalar tillbaka. Jag kan vänta.
Det är okej.
Det var på tiden.
Jag kan betala.
-Nå -Allt är bra.
Tack så mycket. Mycket bra.
- Tack. - Trevligt att göra affärer med dig.
Var är mitt te?
Mamma, varför röker du fortfarande?
Det är så hemskt.
Jag vet.
-Och du tror -Jag vet.
Det är, du vet
Vad tycker pappa om det?
Pappa låtsas att han inte vet nåt.
Det är hans bästa egenskap.
Ja, som en kärleksfull person.
- Han måste verkligen älska dig. - Ja.
Snöflinga.
- Ditt hår har blivit långt. - Ja, jag vet.
Det är jättefint.
- Gillar du det? - Ja.
- Bra. - Ja.
Jag gillar det också.
Det liknar min mammas.
Hon brukade ha håret så.
Hennes hår var mycket mörkare än mitt.
Ja, men hon brukade ha det i en knut.
Det var spännande när hon släppte ner det på kvällen.
- Eller om man såg henne. - Såg henne?
Ja.
Tar de hand om dig? Inte?
Okej. Vill du att vi
Okej.
Vet Anna om det?
Rör hon sig med kameran? Eller är hon bara
Nej, hon står still
- och vänder sig om. - Men håller ögonlinjen.
Sen tar vi en på bara henne.
- Hon kanske rör sig. - Okej.
Då får hon mer rörelse med gitarren.
Hon får inte träffa nån om hon rör sig.
Anna kommer in nu, Julie.
Hej.
-Så -Så fin du är.
Var försiktig med klackarna,
för vi vill inte att du ska ramla.
-Så du vill ha henne -I mitten.
Du ska stå där
och den kommer att snurra ganska långsamt.
Okej.
Och om du vinglar till
så slutar vi.
Okej.
Du kommer att snurra med den.
Och när
Vi snurrar platån.
När den är på, så filmar vi.
Markera det. Sen blir det playback.
Vi räknar till åtta, sen kör vi.
Hörde alla det? Är alla okej?
Ja. Okej.
- Bra. - Låt mig
- Nej, fortsätt. - Är du säker?
- Inte? Ja? - Jo.
- Det är bra. - Okej.
- Var beredda.
Lugnt och fint.
James där bak, snurra platån.
Var tysta nu. Vi avvaktar.
- Okej, nu filmar vi. - Vänder om.
- Kameran rullar. - Markera den.
Ett-ett.
Rensa bildrutan, tack.
Spela playback!
Gud, jag vill åka hem.
Men jag vill stanna där ute.
Det är en jäkla grej.
Att göra nåt man önskar.
Så jag väntar vid telefonen.
Ringer i hallen.
Och jag skriver det i krita.
På skelettväggen.
Är det här allt?
Vet du vilket tema du vill utforska?
Är det nåt du har bestämt dig för?
- Nej. - Nej, det är det inte.
-Jag hoppas -Du är i alla fall ärlig.
Jag hoppas
Jag hoppas att jag har nåt att säga när jag är 30,
när jag kommer dit.
Jag hoppas att jag har nåt att prata om.
Känner du dig nästan som en hamster
- som samlar erfarenhet? - Jag samlar.
Jag samlar erfarenhet och information.
-Samlar ihop allt -Okej.
Det där och jag väntar
för att se vad jag vill göra med det.
I gryningen var de på kommunistisk mark och la fredssymboler.
Tusentals av dem blickade österut
och skrek: 'Ner med muren!'
Västberlin-bor som inte var födda
när muren byggdes, ledde folkmassor till sång.
Hans Yanke var 14 när den byggdes.
Han säger att dagen har förändrat allt.
Jag trodde aldrig att muren skulle rasa.
- Vad tänker du nu? - Muren kommer att rasa.
Hallå! Okej!
- Grattis på födelsedagen! - Tack.
- Läget? - Jättebra.
- Du är redan full! - Du ser lite äldre ut.
Nej, du ser fantastisk ut. Jag har nåt åt dig.
- Vill du ha den på bordet? - Ja, tack.
Grattis på födelsedagen.
Du är den enda jag vill ha här.
- Fan, mitt örhänge. - Förlåt.
- Grattis på födelsedagen. Fin klänning. - Tack.
Mycket jobb med skattefederationen.
Okej.
Vissa gillar att prata med andra om allt det där.
Jag hörde talas om det i Frankrike.
Ja.
- Vin. - Har du rött?
Ja, det har jag.
- Ja. - Den där.
Ge honom en cigg.
Nej, jag vill inte att du
Det vore fantastiskt.
Ja.
Jag har så många bilder på mig med en stor mage.
Ja!
Du ställer så många frågor.
- Jag har precis träffat henne. - Jaså?
Jag trodde att ni var ihop.
Fyra månader. Men det är intensiva frågor.
Jag kan inte hjälpa det. Jag är på hugget.
Ja, jag vet.
- Jag har inte gjort den. - Är den köpt?
- Vem tog hit den? - Inte jag.
Jag tog inte med den. Jag såg den utanför.
-Jag trodde att -Du
Va? Hittade du den på gatan?
- Eller? - Nej. Den bara
Det stod vid dörren.
Det är post.
Det är väl inte sant? Det är ett skämt.
Det stod precis utanför dörren.
- Skämtar du? - Jag tog med den!
- Jag gjorde den! - Jag tänkte,
jag har redan ätit hälften.
- Den kom i en burk. - Det ser gott ut.
Ställ dig där.
- Ta den lilla bebisen. - Det är nån som gömmer sig.
Okej, då kör vi.
Det här blir bra.
- Herregud. - Vad händer?
Säg: 'Trettio!'
- Trettio! - Trettio!
Där är du. Där har vi det.
- Så där ja. - Det ser bra ut!
Vad ska vi andra äta?
Väntar vi på att nån ska komma?
Vad menar du?
Kanske en fin ung man i ditt liv.
Fin ung Nej.
- Nej. - Inte?
- Är du inte med nån? - Nej.
- Bra. - Jag är nöjd.
Bra, kompis.
Som det ska vara. Kom hit.
- Jag älskar dig. - Jag älskar dig.
Bryt!
Undertexter: Emelie Nilsson