A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
Ha sok a munka, és nincs semmi móka, Jacques be fog golyózni.
Szóval ma ő fogja vezetni a műsort.
Igen! Oui!
Üdv! Ez itt a Nailed It!
Ahol minden torta beaux chefs-d'oeuvre akar lenni.
Azaz mestermű.
De végül cefetül néznek ki.
Azaz ijesztően rosszul.
A házigazda, Nicole Byer vagyok.
Igazából, Jacques, nem Nicole Byer vagy.
Én vagyok Nicole Byer. Innen átveszem, oké?
Persze, Nicole. Ne haragudj!
Ma három amatőr cukrász professzionális csokidesszerteket készít,
amiket a csokoládé-szakértőnk és cukrászunk ihletett:
- Jacques Torres. - Moi.
A győztes 10 000 dollárt nyer.
De ami még fontosabb,
Jacques szeretetét és elismerését is elnyeri.
Jöjjenek a cukrászaink!
A nevem Alpin.
Klasszikus zongoraművész és előadóművész vagyok.
Személy okból jöttem el a műsorba.
Szeretném lenyűgözni a cukrászlegendát és bálványt, Jacques Torrest.
Ő a csokoládé Wolfgang Amadeus Mozartja.
Négy evőkanál sütőport raktam bele.
Jaj, ne!
Remélem, felismeri bennem a cukrászzsenit,
és a tanítványának fogad.
A nevem Patricia.
Én vagyok a gyülekezetem női vezetője.
Már rengeteg tortát, muffint és pitét sütöttem a templomi összejövetelekre.
Ez finom, ha én mondom.
És mondom is.
Szeretném lenyűgözni az embereket, hogy azt mondják:
„Rengeteg szeretet van a sütijében.”
Julia vagyok, egy blogger Detroitból.
Apám! Jaj, kijött! Oké.
Nemrég eljegyeztek. Mindig azt mondom, ha házas leszek, megtanulok főzni.
Most, hogy eljegyeztek, ez löketet ad,
hogy megmutassam a vőlegényemnek,
tudok finom desszertet vagy valamit készíteni neki.
Sziasztok, Patricia, Alpin és Julia!
A mai nap erről a férfiről szól.
Íme Mr. Csokoládé maga, Jacques Torres!
Merci, Nicole!
Köszönöm! Valódi megtiszteltetés.
Egy egész epizód a kedvenc ételemről, a csokoládéról.
El se hiszem.
Egyszerűen csak kimondom.
Azt remélem, hogy Torres mester
felfedezi bennem a cukrászzsenialitás szikráját,
és a tanítványának fogad, hogy együtt uraljuk a cukrászgalaxist.
Hűha!
Szép.
El se hiszem.
Én tudod, mit nem hiszek el? Azt, hogy ki a mai sztárvendégünk.
Énekes, művész, a bounce zene királynője: Big Freedia.
Ezt már tudjátok
Helló, srácok!
Ezt imádtam.
Köszönöm.
Ez az!
Cukrászok! Ez Jacques epizódja, szóval elmondja a kihívást,
ami az első, Válassz egyet! nevű körben vár rátok.
Az első feladathoz alaposan meg kell vizsgálnotok magatokat.
„Megvan bennem, ami a győzelemhez kell?”
A válasz egyenesen a szemetekbe néz majd, amikor elkészítitek ezeket.
- Ne! - Kizárt!
- Ne! - Csokinyalóka-portrék.
Semmi sem jobb egy nyalókánál, csak az,
ha a nyalókával együtt megeheted a saját arcodat.
A nyalókaportrék alapja egy kerek fehércsokoládé-lap,
amire a saját arcotokat kell ráfestenetek szabad kézzel, kakaóvajfestékkel.
A szélére pedig színes csokigyurmacsavar kerül.
Ezenkívül mindegyik nyalóka másfajta ízesítésű.
Eper, menta és citrus.
Szóval ez egy nyalókaviadal lesz.
És mindenki a saját arcát kapja.
- Big Freedia, szoktál sütni? - Igen.
Adnál valamilyen tanácsot?
Hát, nyalókákat nem szoktam sütni, szóval…
Ne feledjétek a pálcikát!
Jól van.
- Egek! - Cukrászok!
Jó érzéssel tölt el titeket ez a Jacques-tasztikus nap?
- Igen! - Igen!
Harminc percetek van. Óra indul!
Kövessem a receptet, ugye?
Oké, keresnem kell mentás csokit…
Úristen!
Oké, lássuk!
Kéne a szemüvegem. Nem látok semmit.
Szóval, Jacques, hogyan készítenéd el ezeket a csokoládényalókákat?
Először is meg kell olvasztaniuk a csokit.
Beleöntjük egy tálba, és megolvasztjuk. Aztán ízesítjük.
Összekeverjük, és beleöntjük a kör alakú formába.
Amíg az kihűl, csokigyurmából elkészítjük a nyalókák szélét.
Utána kivesszük a formából, és kakaóvajjal megfestjük az arcot.
Végül hozzátapasztjuk a keretet,
és kész is a csodálatosan szép csokoládényalóka.
Szerintem a festés a legidőigényesebb.
Logikus.
- Sok minden logikusnak tűnik. - Igen.
Aztán figyeled, ahogy csinálják,
és azt kérded: „Ezt meg hogy hoztad össze?”
Oké.
Fehér csoki.
Gyerünk már!
Ma sok múlik a gyorsaságon.
Olyan gyorsan kell mozogjak és süssek, amennyire csak lehetséges.
Ha gyors vagy, a végén van időd kicsinosítani.
Történik egyáltalán valami?
- Alpin össze-vissza kapkod. - Nem értem őt.
- Látom, hogy olvad a csoki. - Úristen!
Az egy csokiolvasztó edény. Így túl sokáig tart.
Tedd a mikróba!
Gyerünk, haver! Mi lesz már? Olvadj!
Jól van. Dugjuk be ezt az izét!
Olvadj!
Nincs bekapcsolva.
Srácok!
Úgy tűnik, hogy Julia az indukciós főzőlapra tette a csokit.
Ha túl forró az edény alja, odaégetheti a csokit.
Bajban van.
Julia, bajban vagy, csajszi.
Mivel a mai nap Jacques-ról szól, azt mondogatom magamnak:
„Oké, le kell őt nyűgöznöm!”
Szóval a nyalókámnak finomnak kell lennie.
Ez számít.
Sárgát viselek, szóval citromos lesz.
Julia, nem kéne szemüveget hordanod?
De, hordanom kéne a szemüvegemet.
Hunyorog, hogy el tudja olvasni…
Annyira… Srácok!
Irány a szemészet!
Nem is tudom. Talán ez túl sok.
Oké. Uram, segíts, mert nem tudom!
Ahhoz, hogy elkészítsem ezt a csokinyalókát,
szükségem lesz az Úrra, hogy megmondja, mit csináljak.
Egy csomót fogok beszélni magamban.
Uram! De tényleg, uram! Oké.
Jézusom!
Nem magamban, hanem a társamhoz, az Úrhoz.
Uram, tudom, hogy velem vagy, mert ez durva.
Hozzáadom az eperkivonatot.
Ez nem semmi.
Mehet, beleöntjük.
Eleget csináltam? Nem tudom.
Miért? Miért gyűlöl a világ?
Azt hiszem Julia odaégette a csokit.
Jaj, ne!
- Igen. - Jaj, ne!
Vegyünk ki belőle!
Uram, vedd a kezedbe a dolgokat!
Oké. Gyerünk!
Alpin nagyon ideges.
Alpin, jól vagy?
Nem.
Ez az!
Kupit csinálok.
Jesszus! Ízesítenem is kell. Ne!
Ideges leszek tőle.
Jaj, ne!
Oké, muszáj így hozzáadnom.
Ne olyan sokat!
- Hát… - Alpin a formában ízesítette meg.
Mivel a formában keveri össze, nem jut mindenhová.
Az egyik falat túl mentolos lesz, a másik nem eléggé.
- Úristen! - Oké.
- Alpin. Hogy megy? - Igen?
Elég rosszul.
- Nem… - Jaj, ne!
Olyan lesz, mint egy Tic Tac. Friss lesz a leheletetek.
Jól van. Jaj, ne! Miért mozog?
Bumm! Oké, azt fogom csinálni.
Így kell ezt!
Tizenkét percetek maradt.
Oké, jól állok. Rendben.
Még nem volt galandférgem,
de az egyik legjobb barátomnak igen, és a fotón így nézett ki.
Nem volt szép.
Szóval egy szalagot kell készítenem a szélére.
Rendben.
Mester! Lássuk, hogy jól csinálom-e! Oké?
Jaj, ne!
Ez már túl sok.
Szerintem ez kész van, bébi.
Azta! Ez gyönyörű.
Meghajlok előtted. Köszönöm, Uram!
Ez csodálatos. Nem semmi.
Srácok, itt a csoki!
Igen!
A csudába! Most jöjjön ez! Igen.
Amikor festek, általában a szemek sikerülnek a legjobban.
De ez nem… Annyira sajnálom!
Nem olyan, mintha tükörbe néznék.
Hanem egy szellemre.
Uram, segíts nekem, mert ez nem vicc!
Elrontottam az orrot. Mi van?
Vicces, hogy nem téged festenek a nyalókákra,
pedig ez az epizód rólad szól.
Tönkretennének.
Hűha!
Jöhet… Igen, ez a beszéd!
Ez bőrnek néz ki?
Ez elég jó fejforma. Fülek is kellenek.
Annyira remeg a kezem!
Ez szörnyű!
Három percetek maradt.
Hát, ez…
Ezen jót fognak nevetni.
Imádom!
Ne! Nincs szépségpöttyöm.
Úristen!
Ez egy impresszionista festmény lesz rólam.
Nem tudom, hogyan ragasszam rá.
Oké, most jön a fogsorom.
Ez az, csajszi! Ezt nézzétek!
Még nincs rajta a széle,
és eléggé darabosnak tűnik.
Gyönyörű lett.
Egy percetek maradt.
A fondant annyira undok tud lenni.
Te jó ég!
Csak álljon meg a helyén!
Ne már! Istenem! Félek kirakni, de muszáj lesz.
Öt, négy, három, kettő, egy!
Vége!
Életem leghosszabb 30 perce.
Jól van, Patricia.
Íme a nyalókaportré, amit megpróbáltál elkészíteni.
Lássuk, mit alkottál!
Szuper lett!
De hát, Patricia, egy kicsit…
Úristen! Mi történt a szemeddel?
Ferde a szemed, csajszi.
Másrészt, Patricia, fekete vagy.
Mi történt a színnel? Nem olyan barna, mint a gyönyörű bőröd.
Megpróbáltam, de nem ment.
Oké.
Nagyon sajnálom, Patricia.
A nap megégetett, és piros lett a bőröd.
Úgy sajnálom!
Az alsó fele jó.
Felismerem, hogy az egy orr meg egy száj.
Remélem, finomabb, mint ahogy kinéz.
- Jacques, kóstoljuk meg a nyalókát! - Oké.
Rajta!
Jaj, ne! Belevágunk Patricia arcába.
- Köszönöm! - Voilà!
Finom és édes.
- Érezni az eper ízét. - Igen.
Tudjátok, mit? Megeszem.
- Kérek még. - Ízlik.
Big Freedia, mit gondolsz? Ízlik?
Ízlik, finom.
- Igen. - Csak csúnya.
Nekem is ízlik. Megeszem mindet.
Jól van. Vár minket a többi nyalóka.
- Szia! - Köszönöm!
Big Freedia, nyomás!
Alpin, íme a nyalókaportré, amit megpróbáltál elkészíteni!
Lássuk, mit alkottál!
Szuper lett!
- Azta! - Alpin, ez remek lett!
Tetszik, hogy nincs teljesen kiszínezve az arcod.
Mintha absztrakt lenne.
- Impresszionista festmény. - Igen.
Az volt a célom.
Ijedtnek tűnsz az égnek álló hajaddal.
De összességében szerintem tök jól néz ki.
Köszönöm! Örülök neki, Jacques.
Nagyon művészi lett.
- Imádom. - Köszönöm!
Jacques, rajta!
- Kóstoljuk meg a nyalókát! - Oké.
Oké, a csoki elég jól megkötött.
- Kedvesem! - Merci!
- Köszönöm. - Big Freedia.
Hűha! Ez jó sok menta!
- Érzem a menta illatát. - Megmondtam.
- Azt mondtad, szereted. - Ez már túl sok menta.
Igen.
- Megkóstolod. - Aha.
És érzed a mentát.
És aztán újra meg újra érzed.
- Igen. - Újra meg újra, egyre erősebben.
- Visszatérő menta. - Igen.
Bekönnyeztem tőle.
Hát… Nagyon friss a leheletem.
Nagyon-nagyon friss.
Hát, Alpin, ez valódi kaland volt.
- Szia! - Sziasztok! Köszönöm, zsűri!
- Julia! - Helló!
Íme a nyalókaportré, amit megpróbáltál elkészíteni!
Lássuk, mit alkottál!
- Szuper lett! - Julia!
Te jó ég!
Én… Tudod, Julia, nagyon tetszik a szeme.
A haja is jó lett.
De orrtól lefelé egy kicsit ijesztő.
Vicces. Egyenesen engem néz.
A színek szerintem jók.
Nekem is tetszik a szeme.
Emlékszem, hogy az indukciós főzőlapon kezdted el megolvasztani a csokit.
- Megolvasztotta. - Szóval nem égett oda? Jó volt?
Azokat a darabokat kiszedtem.
- Megkóstoljuk, és meglátjuk. - Oké.
Kóstoljuk meg!
- Merci beaucoup! - Köszönöm!
- A barna az égett rész? - Igen.
Aha! Mintha égett tortadara lenne.
- Ropog? - Igen.
- Ropogós. - Igen.
Attól ropog, hogy a cukor karamellizálódott, és megégett.
De a jó hír az, hogy az ízesítés elnyomja az égett ízt.
- Nekem ízlik. - Ugye?
Igen, mint egy citrusos ropogtatnivaló.
- Tök jó. - Igen.
Nagyon finom volt.
- Király! - Három csodás nyalókaportrét láttunk.
Bizony.
Szóval eldöntjük, ki a győztes.
Nyomás!
Igen.
Jól van.
Jacques, melyik cukrász nyerte ezt a kört?
Egyikőtök egy kicsit ügyesebb technikával kezelte a csokoládét.
Szóval a győztes…
Patricia.
Ez az, Patricia!
Big Freedia, mondd el neki, mit nyert!
Hát, ma csak egy módon ünnepelhetjük a győzelmedet.
Egy halom csokit vihetsz haza,
amiket maga az élő legenda, Jacques készített.
Merci!
Igen.
Valamint megkapod a Nailed It! csodás arany cukrászsapkáját.
Tökéletes. Gratulálok!
Igen!
Lássuk, mit mond a nap sztárja! Jacques?
Très bien! De most sokkal nagyobb feladat vár ránk.
Igen, Jacques, most következik a második kör.
SZUPER VAGY SZEMÉT
Vajon mitől olyan finomak Jacques csokijai?
Belegondoltatok, mi lehet a titka?
Hamarosan megtudjátok,
mivel tesztek egy utazást Jacques csodás csokivilágának a szívébe,
amikor elkészítetek ezt.
Ne már!
Íme Jacques kalandtortája!
Ezen a titkos helyen születnek és válnak valóra Jacques csokoládés álmai,
és innen szerzi az isteni kakaóbabokat.
Nézzétek! Egy szorgos mini Jacques is van a tortán.
A kalandtortám egy zuhatagtorta,
ami formára faragott, Cayenne-borssal fűszerezett csokitortákból áll.
Azok alkotják a hegyet.
Aztán a saját csokoládéízesítésemet használtam
a csokis vajkrémből készült vízeséshez és lagúnához.
Az összképet a csokigyurmafelhő és a mini Jacques-figura teszi teljessé.
Úristen!
Ne aggódjatok! Ha úgy érzitek, nyakig vagytok a bajban,
van egy pánikgomb az asztalotokon.
Nyomjátok meg, és három percen át segítek nektek!
90 percetek van. Óra indul!
Torta elkészítése.
Mit csinálok először?
Hol a tortaalappor? Tortaalappor?
Srácok! Ez fájdalmas, oké?
Jacques, te hogyan készítenéd el a kalandtortádat?
A kalandtortámhoz
a cukrászoknak Cayenne-borssal ízesített süteménytésztát kell készíteniük.
Utána kikeverik a vajkrémet, kettéosztják,
és a különleges, ínyenc csokoládéimmal fehér és fekete csokis krémet készítenek.
Ha a torták megsültek, egymásra helyezik, és kidekorálják őket.
A részletek csokigyurmából készítik el,
beleértve a szivárványos felhőt és mini Jacques-ot.
Ez egy elég nagy torta. Jó sok.
Annyira nem. A nagy tortákat szeretem.
Lássuk!
Cayenne-bors. Mi a fene?
Nem semmi ezt a torta.
Patricia!
- Igen? - Veled van ma az Úr, nővérem?
- Itt van mellettem. Oké. - Jól van.
Magabiztos vagy?
Pórbálok az lenni, igen.
Uram, most segíts!
Ezzel majd jól felpaprikázok valakit.
Ne hagyd, hogy túl sokat tegyek!
Félek tőle.
Fahéj és Cayenne-bors.
Nem tudom, hogy mennyit rakjak.
Szeretném, hogy Jacques büszke legyen rám.
Oké. Gyerünk! Nagyon finom az illata.
Cayenne-bors. Nem írják, mennyi kell.
Nem akarlak kinyírni titeket.
Ha túl sokat rakok belőle,
elrontom a zsűritagok estéjét, és a holnap reggelüket is.
Jacques tüzes ember. Tudjátok, mit?
Kész. Nekik kell megenniük, nem nekem.
Big Freedia, olyan 3 éve voltam egy fellépéseden.
- Aha. - Egek!
Imádnád a fellépéseit.
Mindenki twerköl.
- Senki sem áll le. - Twerkölnek?
- Igen. - Aha.
- Taníts meg! - Majd Big Freedia.
- A bounce királynője. - Rajta!
Nekem szörnyen megy.
- Mivel cukrász vagy… - Igen?
Megtanítom neked, mi az a „keverés.”
- Állj kisterpeszbe! - Kisterpesz, oké.
Aztán mozogj így körbe-körbe!
Mint egy keverőtál, nem?
- És most a fenekemmel csinálom. - Úristen!
Nem tudom olyan gyorsan csinálni.
- Nicole, te jól mozgatod. - Igen!
Táncolnak, és nem hívtak meg a buliba?
Egy kicsit haragszom.
Most Wes jön.
Wes!
Gyere, twerkölj! Big Freedia téged is megtanít.
Kezek a térdekre, lábakat behajlít!
Nézd!
Ügyes.
Imádunk, hogy megpróbáltad.
Olajspray. Kelleni fog.
A fenébe!
Oké.
A mindenit!
Kérlek, legyen omlós!
Ha nem lesz az, az elég nagy baj.
Segíts, Jézus, mert ez nagyon durva!
Jacques kap egy kis extra szeretetet.
Imádom őt.
Befújtam őket.
Nem fognak beleragadni. Oké.
Kiolajoztam a tortaformát?
Majdnem biztos vagyok benne.
Ajjaj! Alpin nem olajozta ki a tepsiket.
Képtelenség!
- Miért? - Tehát…
A tészta bele fog ragadni a tepsibe.
Torták a sütőben, 24 perc.
Jól van. Mehetnek a sütőbe.
Oké, most elkészítem a vajkrémet.
Micsoda disznóól! Jesszus!
Jó nagy ott a kupi!
- Alpin! - Igen, uram?
Kupit csinálsz.
- Katasztrófa. - A kezed is olyan lett.
- Aha. - Úristen!
Aha.
- Aha. - Aha.
Nincs időm. Kénytelen vagyok így csinálni.
Ránézésre döntöm el.
- A kezemmel vágom el. - Hűha! Alpin!
Én… Mi van? Mit…?
VISSZAJÁTSZÁS
A kezemmel vágom el.
Igen, jónak tűnik. Rendben.
Egy bögre fekete csoki. Puff!
Kettő meg is van. Piff-puff!
Egy órátok és öt percetek maradt.
Micsoda? Oké.
A fele.
Fehér csoki.
Na, ez szuper!
Használnom kell mindkettőt.
Mert Jacques-nak saját csokija van.
Oké, rakjuk le ide!
Bumm! Így ni!
Oké, kész a vajkrém, és közben olvad a csoki.
Olvasztott fehér csoki. De külön?
Két külön vajkrémet kell csinálnom?
Kettő kell belőle?
Várjunk! Vaníliás és csokis vajkrém kell?
Ketté tudom szedni valahogy?
Ideje segítséget kérnem.
Segítség!
- A pánikgomb! - Pánik!
- Pánik!
- Helló! - Julia, miben segíthetek?
Kettőt kellene csinálnom?
Egy vaníliásat és egy csokisat?
Már beleraktad a kakaóport. Túl késő.
Csinálnod kell egy újat!
Oké. De jól csinálom egyáltalán?
Csak keverd össze!
Az… Ennek annyi!
Elvileg segítened kellene.
Ezt a gépet kell használnom?
Nem, engedd csak!
- Oké. - Engedd!
- Oké. Szóval hagyjam? - Csak…
Úgy érti, kapcsold be a keverőt!
Ja, kapcsoljam be? Oké.
A vajkrémnek 5 perc kell, vagy pár perc.
- Oké. - Jacques, vége!
- Köszönöm! - Ne mondj többet!
Oké, megsültek a torták.
Oké.
Julia kivette őket a sütőből.
Azt hiszi, magától kinyílik a hűtő.
Vicces.
De a tortaformával együtt rakta őket a sokkoló hűtőbe.
Bele fognak ragadni. Később gondban lesz.
Tudtam.
Tudtam. Nem olajoztam ki a tepsit.
Úristen! Kész küzdelem lesz kikaparni a tortákat.
Spatula kell hozzá.
Csak egy dolgom volt.
Elbuktam cukrászként, férjként, férfiként,
az egész világ szeme láttára, amit ez a tortahalom mutat.
- Alpin! - Igen?
Mi a…?
- Egek! - Alpin!
Egy dolgom volt.
- Ez egy reszelt torta? - Pontosan.
Bumm! Megvan a második.
Patricia tortái remekül sikerültek.
Csak úgy kicsusszantak a formából.
- Patricia! - Helló!
- Igen? - Gyönyörűek lettek.
Jaj, Uram! Ne mondd ezt!
Juj, ez hideg!
Jaj, ne! Nézzétek Julia tortáit!
Nem értem, mi történt. Befújtam olajjal a formát.
Kezdem utálni a tortámat.
Belefagyott a formába.
„Gyere már ki a formából!”
Nem fogom feladni, pedig sírni lenne kedvem.
Talán a tortám íze majd megment.
Kizárt.
Te szent ég!
Apám! Komolyan mondom, durva dolgok történnek a konyhában.
Nicole! Patricia egymásra rakta a tortákat,
de kihagyta a vajkrémet. Sehol sincs.
Szépen befedem.
- Patricia! - Igen?
Hová megy a vajkrém?
Keresek neki helyet. Nem tudom.
Egy kicsit… megfeledkeztem róla.
Csajszi, ráraktad a fondantot. Hogy keresel helyet?
Ez nagyon nem jó.
Megcsinálom Jacques-ot. Jesszus!
Mr. Torres, előre elnézést kérek a kinézetéért.
Nagy rajongója vagyok, de össze fogom nyomorítani
a fejét és a testét.
Valahogyan be kell vonnom.
Látnod kéne az arcodat Julia tortáján.
Talán finom lesz, és megváltozik az életem,
és elmondhatom a vőlegényemnek, hogy tudok főzni, nem vagyok totál béna.
Csináljuk meg ezt a kis tavacskát tortadarabokból!
Hol van Jacques?
Hol van a kamu Jacques?
Most már kezdem érteni, miért nem jó ötlet ekkora kupit csinálni.
Hol van?
Hová tűnt?
Ja, itt van!
Úristen!
Minden rendben.
Öt percetek maradt.
Uram, segíts!
A vajkrém a folyóban van.
Mindent megteszek, amit tudok, hogy megmentsem szegény Jacques-ot.
Már nem tudom, hol… Jaj, ne!
A szivárványom!
A gyönyörű szivárványom!
Narancs és sárga.
Öcsém, mint valami figyelmeztető jelzés.
Miért nem marad a helyén a mályvacukor?
Ennél rosszabbat még nem készítettem.
Istenem!
Húsz másodperc, srácok!
Jesszus!
Mestermű.
Ez a förtelmes torta kísérteni fog a rémálmaimban.
Ne már! Most komolyan?
Öt, négy, három, kettő, egy!
Vége!
Patricia, ezt a Jacques-féle kalandtortát próbáltad elkészíteni.
Lássuk, mit alkottál!
- Szuper lett! - Igen!
Jesszus!
Úristen!
Megvan a szivárvány, látok felhőket.
Nem tudom, mi ez a hosszú barna valami.
Big Freedia, mit gondolsz?
Amikor kivetted a tortalapokat a sütőből, szép kerekek voltak.
Azt hittem, elég magas tortát tudsz építeni.
Bárcsak kevesebb rúd, és több torta lenne!
Oké. Az a Jacques nagyon vicces.
Azt hiszem, többet kell napoznom.
- Elég fehér vagyok. - Elég sápadt.
Köszönjük! Alig várom, hogy megkóstoljam!
Nagyon szívesen.
Jól van, Alpin.
Eljött az idő.
Lássuk azt a tortát!
Szuper lett!
Vicces.
Sok felfedeznivaló van rajta.
- Tetszik, oké? - Nekem is.
A magassága miatt.
Mindegy, hogy kikaparta a tortát. Reszelt torta volt.
Tetszik a torta kinézete.
A felhő kék. Gondolom, a légszennyezés miatt.
Aztán ott a kis Jacques.
Nem csak úgy kijött a drót.
Adtam neki két kardot, mert mi lehetne ennél hősiesebb?
Melyik része hasonlít a valódi Jacques-ra?
Ez könnyű. Az édes mosolya.
- Köszönjük! - Rendben.
- Oké, Julia, te jössz. - Helló!
Lássuk, mit alkottál!
Szuper lett!
Julia!
- Ez… - Engem… elborzaszt.
Úgy néz ki, mint egy minigolfpálya.
Ránézek, és nem tudom, mi akar lenni.
- Egy apró szélmalom? - Aha.
Ez az én kalandszigetem.
Igen. Tetszik, hogy Jacques… Ez egy kar?
Nagyon nagy karja van?
Izmos, mert erős.
Imádom. A fejem akkora, mint a testem.
Nagyon érdekes.
Hát, tudjátok, kalandos.
Érdekes. Kalandos.
Mindkettő leírja.
Jól van. Három finom tortát láttunk,
és megkérünk titeket, hogy vágjatok nekünk egy-egy szeletet.
Megkóstoljuk őket.
Jó móka lesz.
Leülünk, és megkóstoljuk őket. Üljünk le!
Imádom ezt a tortát.
A többi versenyző tortáját elnézve
talán van esélyem a győzelemre.
Rendben. Patricia, te vagy az első.
Egy kicsit száraz a torta.
Nem raktál bele vajkrémet. Miért?
A folyó elvitte.
Attól jó krémes lett volna a rétegek között.
Oké.
Nem érzem a Cayenne-borsot.
Tényleg alig lehetett érezni benne.
Egy jó nagy meglepetésre vágytam.
- Tudod? - Oké. Igen.
Ettől függetlenül szerintem finom.
Oké.
- Alpin, te jössz. - Köszönjük!
Oké.
A torta finom. Érzem a kétféle csokit.
Én imádtam.
Nagyon finom volt. A vajkrém tökéletes volt.
A vajkrém tényleg nagyon jó.
Érzem a borsot.
Puha és omlós volt.
Ebben is egy kicsit érezni a borsot.
Szóval érezni?
Egy kicsit. De szerintem elég jól sikerült.
Köszönöm!
Köszönjük, Alpin!
Julia! Ez rengeteg vajkrém, Julia.
- Igen. - Bizony.
A torta átsült, a vajkrém finom.
- Ez az! - De raktál bele Cayenne-borsot?
Cayenne-borsot és fahéjat is raktam.
Egyiket sem érzem. Nagyon sajnálom.
A torta finom, de nekem egy kicsit szivacsos.
Tudod, szeretem, ha jó omlós a tortám.
De nagyon ízlett a vajkrém.
- Igen, a vajkrém! - Atyaég!
- Igen. Sima és krémes volt. - Igen.
- Ízlett. - Ennek nagyon örülök.
Zsűri! Kihirdetjük a győztest?
Ne feledjétek! A kihívás győztese 10 000 dollárt nyer,
és a Nailed It! trófeáját.
Wes!
Igen!
- Elképesztő. - Jacques!
Hogy mentél be oda olyan gyorsan?
Itt is van. Teljes pompájában.
Big Freedia, nálad a sok lóvé?
Igen.
Rendben.
Jacques, csináljuk!
Cukrászok, nagyon különlegessé tettétek az epizódomat.
Mindhármótoknak köszönöm.
De csak egy győztes lehet.
És a győztes…
az új tanítványom, Alpin.
Nem igaz. El se hiszem.
Hihetetlen.
Nyertem.
Hazamegyek, elpakolok minden zongoratrófeát,
és ezt rakom ki a polcra.
A telefon mellett fogom várni Jacques hívását.
- Jesszus! - Jaj, ne!
A Nailed It! trófea! Jaj, ne!
Atyaég!
Inkább csak tartsd a kezedben!
Inkább rakjam le… Rendben.
Azt hittem, masszívabb.
A feliratot fordította: Kiss Hajnalka