Jag vill samla er idag för att berätta om en hemlig operation
som vi har genomfört under de senaste veckorna.
Det är inte möjligt.
En amerikansk visselblåsare
försökte sabotera vår verksamhet och utsätta er för stor fara.
Glädjande nog arbetade tre av våra agenter
tillsammans i London och Barcelona
för att eliminera hotet och återta informationen.
Mia, Jules, Sandy, stig fram.
Sandy tog skickligt ut visselblåsaren,
Jules neutraliserade den avsedda mottagaren
och Mia gick under täckmantel med i operationen som försökte ta ner oss,
med risk för sitt eget liv,
och tog ut dem.
Men denna operation kom inte utan kostnad.
Leo Garner dödades i strid i Barcelona.
Och Clemency Jones offrade också sitt liv.
Båda sörjs och firas här idag.
Är det hon?
De har fallit, men är kvar hos oss.
De har fallit, men är kvar.
WIEN, ÖSTERRIKE
Det här är Williams kl. 13.00.
Jag ska gå på lunch. Återvänder exakt kl. 13.55.
LOGGAR UT... CENTRAL INTELLIGENCE AGENCY
Allt bra?
Ja. Det vanliga bordet, tack.
Tack.
Smakade det bra?
Bra. Kan jag få notan, tack?
-Notan har tagits om hand. -Ursäkta?
En annan har betalat.
Tur för dig.
Rör dig inte.
De har bra dessert här.
Va?
Jag heter Marissa Wiegler.
En lista över personer att lönnmördas av en oseriös CIA-enhet.
Alla andra namn på listan är unga, politiskt motiverade, socialt medvetna.
Men de är civila.
Du är en CIA-analytiker som jobbar i Central- och Östeuropa.
Varför står ditt namn på listan?
Jag jobbar inte för CIA.
-Jag jobbar på ambassaden. -Ethan, jag vet vem du är.
Jag jobbar på stationen i Paris. Kod Vesuvius. Du kan kolla upp mig.
Lyssna.
Jag jobbar med vanliga datatrålar och lite täckning...
Har du varit inblandad i nåt utanför radarn de senaste två åren?
Varför skulle jag lita på dig?
Du har en flickvän i stan.
Hon väntar barn.
Tänk på vad dina bästa alternativ är.
Jag ringer dig på den här.
Ge mig allt du vet.
Mia, du måste vara stolt över dig själv. Grattis!
-Det är riktigt coolt. -Tack.
Hej.
Varför sa du inget?
Du vet hur det fungerar. Jag följde order.
-Ni är fantastiska! -Tack!
Du gjorde ett jäkligt bra jobb.
Åh, jösses.
Vi kommer att vara här ett tag.
Vi vill vara säkra på att operationen går som planerat.
Det är okej med mig.
Jag antar att allt är klart i pumphuset.
Vi behöver tillgång till all videoövervakning.
Inga problem.
Du sa aldrig att du skickade Mia Wolff under täckmantel.
Jag ville vara säker.
Nån i Washington läckte mållistan till Gelder.
Kan ha varit vem som helst.
Kan ha varit du.
Är du säker på att Wiegler är död?
Mia sköt henne i Barcelona. Jag gjorde mig av med kroppen.
Hoppa aldrig över befälskedjan igen, okej?
MIDNATT IKVÄLL -M
Misstänker de oss?
Jag tror inte det.
Du ljuger bra.
Tack.
Är allt okej?
Ja. Vi har besökare.
Jag tänkte det.
Var är du?
På den bayerska landsbygden. Det här nätverket är säkrat.
Är du ensam?
Ja, jag är ensam.
Jag kollade upp dig. CIA-filen säger att du är död.
Och vi vill att det ska vara så.
Så vad har du åt mig? Jag har inte mycket tid på mig.
Jag skickar lite material.
För två år sen, flög denna kvinna till Wien.
Brianna Stapleton. Jobbade med hemliga operationer i Langley.
Hon rekryterade mig och en programmerare
till ett nytt projekt.
Programmerarens namn?
Max Kaplan.
Vi skulle skapa en databas av potentiellt statsfientliga civila.
Personer under 30 som, baserat på aktuell analys,
skulle kunna bli ett problem i framtiden.
Max och jag fick tillgång till miljontals sociala medier,
e-post, till och med skolprojekt.
Vi satte igång med listan.
Vad hände sen?
Jag kände mig inte bekväm. Vi var på väg långt bortom protokollen.
Spionera på barn så unga som 13
eftersom CIA trodde att de kunde bli farliga om 20 år.
Det är inte vad jag gick med för.
Så jag slutade.
Nåt annat?
Jag grävde lite.
Stapleton jobbade inte med hemliga operationer.
Hon var från en grupp som hette Pionjärerna.
Den drevs av en man. I hennes privata e-post,
kallades han Ordförande.
-"Ordförande"? -Ja.
Sen blev jag rädd och slutade gräva.
Max åkte tillbaka till USA, allt blev tyst. Det var för ett år sen.
Okej, bra.
Äter du lunch på samma restaurang?
Ja.
Om jag betalar för din mat igen, betyder det att du kan vara i fara.
Träffa din partner och ring mig omedelbart.
Det är hon.
Besökaren.
-Kände du till nåt av det här? -Jag fick en lista.
-Jag visste inte hur de skrev den. -Nu vet du.
Vem är Ordföranden?
Jag vet inte.
Nån i regeringen? Offentlig person?
Jag sköter lärlingarna, Marissa.
Jag kommer inte nära den typen av information.
De första fem lönnmorden ska beställas till Europa.
Hanna ska till Paris,
och hon ska få det första målet. Abbas Naziri.
Vet inte om jag kan ordna det.
Vill du att de ska veta att du nästan blåste hela operationen?
Ordna det bara.
Jag vill veta vem Stapleton rapporterar till.
Vem Ordföranden är.
Vad du än får reda på, så stannar det mellan oss.
Okej.
Du...
Är du okej?
Jag mår bra. Hurså?
Du är ensam på det där stället.
Ja, jag är van vid det.
Jag har inga förväntningar.
Det borde du. Du är fortfarande ung.
Om vi lyckas,
kan du få vilket liv du vill.
Marissa, även om du gav mig det liv jag alltid velat ha,
vet jag inte vad jag skulle göra med det.
Jag vet bara hur man slåss.
Okej, gott folk.
Jag vill prata med er idag om vad som händer om några veckor.
Ni ska ut i vida världen, och kommer inte tillbaka.
Ni är redo.
Men kom ihåg.
Era mål kommer också att vara redo.
De tvekar inte att döda er om de får chansen.
Så ni måste överraska dem, och ni måste vara hänsynslösa.
Ni är soldater.
Men till skillnad från normala soldater, följer ni inte reglerna.
I detta krig,
är allt tillåtet.
Tillbaka!
Jag ska diskutera det med Ordföranden.
Jag återkommer. Vi ses i morgon.
Det var allt.
Hej!
Hej.
Du tog en risk genom att inte berätta vad som pågick.
Det kunde ha dödat dig i London.
I dina drömmar.
Vad är det?
Jag kan inte sova.
Jag ser hela tiden journalisten jag dödade.
Det är lustigt hur de...
De berättar hur man ska göra
innan man gör det.
Rättsmedicinsk förberedelse.
Och inte ett ord om vad som händer efteråt.
Förresten,
Sandy är fortfarande misstänksam.
Hon tror att du lurar oss.
Snart åker vi,
och Sandy och jag kommer inte behöva träffa varandra.
Du kan väl prata med henne?
Om du verkligen är med oss, vad har du att förlora?
Jag behöver inte bevisa nåt för nån.
Nej. Det har du aldrig.
Det är därför du är ensam.
Mötet pågår lite längre. Hon vill ha kaffe nu.
Jag kan ordna det.
Lämna kaffet utanför dörren. De vill inte bli störda.
Vilka tjejer, alltså.
Skuggornas armé.
Kan du ta henne?
Skönt att jag slipper försöka.
Jag vill att de första 20 uppdragen avklaras inom ett år.
Det var snabbt.
Är det möjligt?
Det borde det vara. Förutsatt att inget går fel.
Hur är John Carmichael?
Han följer order.
Och det han säger hände i Barcelona, tror du på honom?
Gör inte du?
Jag litar inte på nån, Brianna. Det borde du veta.
Vi har väntat länge på det här.
Vi kan inte göra några misstag.
Vad var det?
Det är bara katten.
Vi skulle ju göra oss av med den.
Ge mig en minut.
Jag förväntar mig excellens här.
Jag gillar inte att bli besviken.
I UTKANTEN AV PARIS
MEDDELANDE H: - ORDFÖRANDE - BILD
Hafeez? Det här är Rachelle Sarrault.
Du gjorde några pass åt mig tidigare.
Jag behöver en tjänst till.
Jag måste säga att Mia är ganska speciell. Hon toppar all statistik.
Och hon har dödat förut.
Vill du sätta upp henne först?
Det är ditt val.
Vart föreslår du att vi skickar henne?
Berlin, kanske?
Nej. Hon har varit där förut. För många minnen. Det är för riskabelt.
Ja.
Paris, då?
Håll koll på det.
Jag har undrat en sak, John.
Du var med på Utrax redan från början.
Och ändå, efter alla dessa år,
är du fortfarande en mellanrankad orderkille. Varför?
Når man toppen, blir fallet högt.
Just det, du drack ett tag?
Det var länge sen. Jag var i din ålder, kanske yngre.
Jag lät trycket komma åt mig.
Nu gör jag bara mitt jobb.
Du är på första uppdraget. Paris.
Abbas Naziri.
Hanna.
Vad pratade Marissa med dig om när vi träffades?
Hon kollade hur jag mådde.
Hon trodde att jag kanske kämpade,
känslomässigt.
Och gör du det?
Jag tror inte det.
Gör du det?
Tja...
Det här är ögonblicket vi alla har väntat på.
Jag är väldigt stolt.
Imorgon kommer ni att börja er tjänstgöringsperiod.
Det här är chansen för er att leva
det liv ni har skapat här på Meadows.
Ni kommer att vara under täckmantel med minimal kontakt hem.
Ni kommer att spela er roll fullt ut och helt synligt.
Ni kommer att lära er om era mål,
deras mönster, hur de lever, hur de jobbar.
Var försiktiga.
Vi räknar med er.
UPPDRAG MÅL: ZOFIA WÓJCIK
WIEN
Håller ni med om hur samhället fungerar?
Har ni tänkt på det?
Om inte,
så sover ni, ligger i koma eller är hjärntvättade.
Ni måste ompröva varenda tanke.
Fråga er själva: Vad är sant, vad är bra för mig?
Lär er att tänka själva.
För om ni går med utan att tänka, så är ni medskyldiga.
...eller några förutbestämda övertygelser.
Är era tankar era egna?
Tror ni på vad era föräldrar säger, eller har ni självständiga tankar?
Var ni fria...
NYTT MEDDELANDE PAPPA
...eller trodde ni på det som er gemenskap gjorde?
Hej, älskling. Det är pappa.
Vad vill du?
En tjej i din skola kan ha tagit till
sina gamla knep igen.
ADMINISTRATÖRENS INLOGGNING
INGA MEDDELANDEN
God kväll, allihop.
Jag företräder regeringen för Amerikas förenta stater.
Jag ville säga några ord
på er sista kväll på Meadows.
Först av allt, att tacka er
för vad ni gör för ert land.
Ni kommer inte att träffas igen efter ikväll.
Ni kommer att slutföra er tjänstgöring ensamma
på olika platser i världen.
För närvarande vet vi inte hur länge tjänsten varar.
Men när ni slutfört den,
är ni fria att leva det liv ni skapat åt er själva.
Det är belöningen för åren av tjänstgöring ni gett åt oss.
Och vem vet, i framtiden
kanske en klassåterförening blir möjlig.
Men nu är det dags att ta farväl.
Så njut ikväll.
Vi bjuder på några öl.
Er framtid börjar imorgon.
Ta en shot för varje bokstav i ert namn!
Otur för dig, Savannah!
Ett, två, tre, "H"!
Du klarar det här.
Är du stolt?
Det här är ditt verk.
Vad händer med dem när allt detta är över?
Blir det verkligen återförening?
Vid den här tiden nästa vecka är vi alla på olika platser av planeten.
Kommer vi nånsin att ses igen?
Visst gör vi det.
Efter vår tjänstgöring, när vi har normala liv,
kan vi träffa varandra när vi vill.
Hur ska vi hitta varandra?
Hört talas om sociala medier, Jessie?
Hela våra liv finns där. Bokstavligen.
Jag glömmer aldrig det här stället.
Helen, du är så sentimental.
Vi har alla blivit en annan person här, eller hur?
Känner inte du det, Mia?
Kanske.
Det är annorlunda för mig.
Varför det?
Jag vet inte.
Det gör jag.
Hej, Sandy. Du är skyldig oss fem tequilashots.
Jag vill inte dricka.
Varför inte? Det är vår sista kväll.
-Jag vet inte. Det är nåt som stör mig. -Vad är det här?
Jag försöker lista ut varför Mia, som var under täckmantel,
sköt tre skott mot mitt huvud på hotellrummet i Spanien.
Eller så vill jag veta vem du träffade igår kväll.
Där borta vid kontoren.
Vad är det? Har du blivit stum?
Vad är det som pågår?
Vem träffade du igår kväll, Mia?
Ingen. Jag tog bara en promenad.
-Mitt i natten? -Jag kunde inte sova.
Varför inte det?
-Prata. -Sandy!
Håll dig utanför det här.
Jag vill veta sanningen.
Sandy, låt henne vara.
-Håll dig utanför. -Du planerar att förråda oss.
Vem träffade du?
Ingen. Jag sa ju att jag inte kan sova.
Jag gick dit jag i hemlighet träffade Clemency.
Varför det?
För att jag dödade henne.
I Barcelona.
Jag sköt henne i bakhuvudet när hon flydde från villan.
Hon var förrädaren, Sandy.
Hon jobbade med Wiegler hela tiden. Inte jag.
Jag ville inte prata om det,
vanhedra hennes namn.
Inte ens för Carmichael?
-Du kunde ha berättat. -Nej.
Hon var min vän. De tvingade mig att göra det.
-Det angår inte dig. -Skitsnack!
Sandy, varför är du så arg på mig?
Jag försökte bara hjälpa dig.
Jag hjälpte dig att höra hemma här.
Hjälpte dig att sörja din syster.
Dra inte in min syster i det här.
Jag har ett förflutet.
Ett riktigt förflutet.
Går inte att ändra.
Det är inte mitt fel att du inte har det.
Men lita på mig.
Om jag hade siktat på ditt huvud i Barcelona,
skulle jag ha träffat.
Vi ses på återföreningen.
Okej. Jag tror att det är lugnt.
2:A ARRONDISSEMENTET, PARIS
Okej. Vi pratar i morgon.
Okej.
Jag älskar dig.
Ursäkta mig.
Vänta, jag ringer tillbaka.
Jag letar efter ett studentboende.
Det ligger på Boulevard Dreyfus.
-Det är där uppe. -Okej, tack.
-Jag kan visa dig om du vill. -Verkligen?
-Ja. Jag är på väg dit. -Tack.
Vad gör du här?
Jag är student. Jag studerar politik.
Jag heter Mia, förresten.
-Abbas. Trevligt att träffas. -Detsamma.
Förlåt att jag avbröt samtalet.
Inga problem.
-Vad läser du? -Vi läser Fanon.
"Varje generation måste hitta dess anledning att existera."
Fanon. Starka ord?
Ja.
Min pappa visade mig allt när jag växte upp.
Fanon. Arendt.
Deras ord låter vettiga för mig. Så det är därför...
Varför låter de vettiga för dig?
Jag vet inte. De ger mig en anledning.
Att existera.
Okej. Där uppe.
Okej, tack.
Du, Mia.
Vill du ta en drink nån dag?
Ja.
Kan jag få ditt nummer?
Okej.
-Vi ses. -Tack. Vi ses, hej då.
Okej, allihop, tack för att ni kom!
Jag hoppas att ni gillade det.
Och tack till universitetets vakter för att ni ser efter oss!
Vår talare idag är författaren och aktivisten
Abbas Naziri som kommer att fråga:
"Vad betyder motstånd i en globaliserad värld?"
God kväll.
Motstånd.
Ett meningsfullt ord, rikt på historia,
i Frankrike, detta land där jag föddes.
Motstånd mot nazisterna. Mot Vichy.
-Benson? -Jag är utanför. Redo.
Ordet är ännu mer meningsfullt
i Algeriet, där min far föddes.
Motstånd mot kolonialt förtryck.
Men hur gör vi motstånd nu?
För att hitta platsen för motstånd, på rätt ställe,
måste vi först identifiera de maktstrukturer som dominerar oss.
Dessa strukturer är gömda överallt.
De är gömda i regeringen, vid universiteten,
i bankerna, i massmedia
i vad vi äter, i vad vi dricker, i vad vi andas,
i era telefoner, i era datorer,
i era sociala medier.
Många säger till mig att de inte är politiska.
Jag är inte politisk.
Men allt är politik, inklusive köttet på din tallrik.
Att säga att man inte är politisk är att acceptera dessa strukturer
och låta dem bestämma över ens liv.
Vi växer upp och får lära oss vad man ska lära sig och hur man lär sig,
vad man ska säga och hur man säger det.
Vi ska ha en tilltro till auktoritet,
men i verkligheten är inte auktoriteten tillförlitlig.
Den farligaste platsen av alla... är här.
Det första motståndet idag måste vara mot oss själva.
Mot vårt sinne.
Men frågan vi måste ställa är: Kan vi göra det?
Är vi modiga nog?
Det var jättebra!
Gillade du det? Tack.
Du känner väl Mia?
Kul att du kom.
Jag gillade verkligen det du sa.
Tack.
De är på väg.
Uppfattat.
Taxi!
Abbas, Mia...
Nej, hon följer med mig.
Jag har min motorcykel.
Mia, är du säker?
Ja, det är okej.
Okej. Bonsoir.
Tittar bara kort.
Har du åkt förut?
Bara en gång.
-C'est bon? -Ja.
Okej.
Jag ser dem.
Håll dig i bakgrunden. Inte för nära.
Agera inte innan hon är klar.
Uppfattat.
Inte för fort för dig?
Nej, jag är inte så lättskrämd.
Det kan jag tänka mig.
Vad är det?
Ingenting. Vi går.
Vad pågår?
Hon går in.
Hej.
Kan du rulla en cigarett åt mig?
Visst.
Vill du gå upp på taket?
Okej, Mia, nu gör vi det här.
Allt bra?
Ja. Hurså?
Jag vet inte. Du verkar nervös.
Nej.
Vi röker först.
Jag försöker inte kyssa alla tjejer, om det är vad du tror.
Det tror jag inte.
Vad då, är du bara en stoner?
Nej.
-Vad är det? -Hörde du nåt?
-Nej. -Det är nån där.
Nej.
Vad gör du? Du ljuger för mig.
Nej.
Vad hände?
Vi har förlorat ljudet.
Benson, gå in.
Benson, statusrapport.
Jag kan inte se dem.
Lyssna noga.
Vad pågår?
Jag har förlorat kontakten. Går in.
Hörde ni det?
Hon gjorde det.
Vad fan? Det är Naziri!
Tänd på honom!
Vänta. Nåt händer. Vi har lokalbefolkning på platsen.
Jesus...
De bränner honom.
Ut därifrån, båda två.
Uppfattat.
Undertexter:Teresia Alfredsson
Kreativ ledare Bengt-Ove Andersson