NETFLIX-ALKUPERÄISSARJA
Viimeiset puoli vuotta kaikki ovat passanneet minua,
joten kiitospäivänä halusin kiittää heitä -
kokkaamalla aterian aivan itse.
Eli tietysti Katien kanssa.
Hyvää kiitospäivää, Tom. Ateriasta tulee täydellinen.
Se on päätön, mutta varmasti kuuli minut silti.
-Hommiin sitten, Tom. -Se on sen pylly.
Kyllä se taisi silti kuulla.
Olen juuri aikataulussa. Ruoka on tasan neljältä.
Onko aikataulussasi tilaa kertoa minulle, miksi sanoit Dylanille ei?
Katsotaan. "Vihreät pavut, kurpitsapiiras, täyte."
Ei "Dylania". Sori.
Minä kunnioitan yksityisyyttäsi, mutta Tom haluaa tietää.
Okei, Tom. Sanon tämän vain kerran.
Dylan pyysi minua tansseihin vain säälistä.
-En usko... -Yksityinen keskustelu, Katie.
Heippa.
-Olet aikaisin ylhäällä. -Hain kahvia.
Taas kahvia roskiin.
Ilmeisesti yritit taas liian coolia uutta baristaa.
Ketä? Mitä?
En tiedä, mistä puhut. Onko se sinusta liian cool minulle?
Ei tietenkään ole!
Mutta kyllä.
Mitä tapahtui?
Tilasin juoman ja sain sen. Sitten se sanoi: "Seuraava."
Julmaa!
Tukkasi kasvaa vauhdilla.
-Näyttää hyvältä. -Kiitos!
Minä en ole liian cool, ihan tiedoksesi.
Isä on tulossa! Emme ole nähneet aikoihin.
Mitähän se ajattelee minusta? Vielä mitä, tietysti se on haltioissaan.
-Minähän kokkaan kiitospäivän aterian! -Niinkö?
Kyllä vain. Kuorin, kuorin, nyt pitää mennä.
Palaan kyllä auttamaan sinua kokkaamaan yksin.
No niin, valmiina koitokseen?
Ei. Sanoit antavasi minun hoitaa ruoanlaiton.
Luulin "minun" tarkoittavan "meitä".
Ethän vain haukkaa liian suurta palaa.
Aivan. Vai inhoatko ajatusta, että joku muu kokkaa kiitospäivän aterian?
En! Älä ole naurettava. En suinkaan. Ole hyvä.
Kiitos.
-Äiti, päästä irti. -Haluaisin, mutta en vain halua.
Yritän tehdä palveluksen.
Tosi kilttiä sinulta. Oletpa vahva!
Päästä irti!
Hyvä on!
Hyvä on. Tiedoksesi, että kun isoäiti tulee tänne,
hän päsmäröi, miten kaikki pitäisi tehdä.
Kerran käskin hänen tapetoida kylppärin pitääkseni hänet pois keittiöstä.
-No, minä tulen isoäidin kanssa toimeen. -Kerro vain, jos tarvitset jotain.
Tarvitsetko jotain?
Osaan kyllä.
Selvä. Isäsi tuli. Hän kävi kaupassa hakemassa pari juttua.
-Isä? -Niin?
Meitähän on vain kymmenen.
Aivan, kymmenen. Ja viikoksi tähteitä.
Ei tähteitä vain jää.
Kuinka et tiedä... Kuinka hän ei tiedä sitä?
-Kerron reseptit aina kolmella. -Kolmella?
Tiedät isäsi kiitospäivänvieton.
Kiitospäivä!
-Haen loput. -Loput?
Okei. Kerron kaiken kolmella ja siirrän ateriaa puolella tunnilla.
-Ruoka onkin puoli viideltä. -Puoli viideltä?
Minulla on sinut
Annat voimaa kun en enää jaksa
Minulla on sinut
Tukesi helpottaa kun on vaikeaa
Me tehdään tämä yhdessä
Minulla on sinut
Me tehdään tämä yhdessä
Isän elämä on jännää. Viime kuussa hän oli Kongossa -
pelastamassa norsuja, ja nyt hän pelastaa Meksikossa kilpikonnia.
Minä pelastin hamsterin kuivausrummun takaa.
Olen hiljainen sankari.
Parina viime vuotena on tapahtunut paljon. Puhelumme ovat niin lyhyitä.
En malta odottaa, että saamme jutella kunnolla.
Isäsi ei viivy kovin pitkään. Älä ota paineita hänen käynnistään.
Sanoin veljellesi samoin.
Tästä tulee isän paras käynti ikinä!
Ehkä ei mennyt jakeluun.
Isä tuo aina yllätyksen. Onkohan se käärme?
-Se tuo varmaan käärmeen. -Hän ei tuo käärmettä.
Toivottavasti ainakaan.
Minä avaan!
Tosi siistiä!
Maahan!
-Terve! -Isä!
Hetkinen.
Anteeksi, herra, missä on poikani Jack? Pikku rääpäle, tätä kokoa.
Minä olen kasvanut!
Ääneni madaltuu, ja saan suuhuni neljä kalapuikkoa kerralla!
Kuulostaa haasteelta.
-Hei, isä! -Hei, Pallero.
-Sinä siis ajelit tukkasi. -Joo, mutta se kasvaa takaisin.
Alexalla ei vielä kemoterapian takia.
Rankkaa. Olet tosi hyvä ystävä.
-Saanko toivoa? -Ei se ole...
Toiveeni toteutui! Minulla on kaksi upeaa lasta!
Puf! Tässä ollaan.
-Hei, Jennifer. Näytät hyvältä. -Kiitos. Itse olet rupsahtanut.
Kerrohan, pätkä. Vieläkö mahtavat lahjat kelpaavat?
Kopteri, kopteri, kopteri...
-Toin sinulle kalsarit! -Kalsarit?
-Vai haluatko mieluummin kopterin? -Joo!
Vie se takapihalle. Tulen kohta.
Minun pitää mennä naapuriin. Cowboys-peli alkaa kohta.
He häviävät aina, kun en näe aloituspotkua.
Sinun takiasi heillä menee hyvin.
Sanotaan, että olen yksi osatekijä.
Miten menee, Pallero?
Koulussa menee hyvin. Kävin koriskarsinnoissa ja esitin Juliaa.
-Lähetin linkin. -Hienoa!
On ollut kiireitä, mutta katson sen pian.
Ei se mitään. Voit katsoa läppäriltäni.
Niin kuin Shakespeare sen tarkoitti.
Katson mielelläni. Etkö sinäkin pidä lahjoista?
-Sinä muistit! -Silmät kiinni.
Yllätys!
-Onko tuo Barbien unelmakoti? -On! Sitähän sinä toivoit.
Kyllä, mutta aikoja sitten.
Siinä on hissi...
...ja vessa.
Relaa vähän, Ken.
-Kiitos, isä. -Ole hyvä, Pallero.
Kukaan ei kutsu minua enää noin. Olen jo lukiossa.
Minulle olet aina Pallero.
Autan Jackia kopterin kanssa. Osamaksuja on maksamatta. Tuletko?
Ehkä myöhemmin. Autan kiitospäivän ateriassa.
Kiva juttu.
-Okei, kalkkuna voideltu. -Miten menee, kulta?
-Voisit vaikka... -Pääkokki.
Tykkään kiusoittelustamme.
No niin.
Toin tuoleja kaikille. Meitähän on kymmenen?
Siis 11, jos vanhempasi tuovat veljesi Coreyn.
Corey ei tule eikä ole veljeni.
Se on 50-vuotias papukaija, jonka kanssa he matkustelevat.
Kun äitisi esitteli minut vanhemmilleen, minun piti saada Coreyn hyväksyntä.
Se aloitti sanomalla minulle: "Terve, komistus!"
Siitä olen Coreyn kanssa samaa mieltä.
Okei, joo.
-Jen, sohvaa pitää siirtää. -Antakaa kun autan.
Siirrättekö TV:n?
Kiva, sinä palasit! Miten isäsi kanssa meni?
-Hän osti minulle Barbien unelmakodin. -Ai, sepä...
...outoa.
Mutta tehdään vain nyt tämä.
Tulin auttamaan.
Olemme ihan aikataulussa. Ruoka on viideltä.
Viideltä?
Toista oli luvattu.
Ehkä minun pitäisi puuttua peliin.
-Tuo oli äitisi. -En ole äitini.
Ei, vaan äitisi on ovella.
Hyvää kiitospäivää!
Voi, suloinen Lucas. Sinä se vain komistut.
Siltä vaikuttaa.
-Hyvää kiitospäivää, äiti ja isä. -Kiitos samoin.
Harmi, ettemme saaneet tuoda Coreya.
Toivoisin, että sinä ja veljesi voisitte tutustua paremmin.
No, elämme erilaista elämää. Minulla on työni ja perheeni,
ja se on lintu.
-Ja siellä on Jennifer! -Hei, Loretta ja Sam. Cowboyt pelaa.
Aivan. Tiedämme kyllä, Jen. Halataan puoliajalla.
-Ja siellä on ihana tyttärentyttäreni! -Hei, isoäiti ja isoisä.
Ja missä Alexa, siellä Katie!
Varo rosmariinia, kukaan ei halua syödä varsia.
-Hei, Loretta. -Hetkinen.
Panivatko he sinut kokkaamaan?
-Sinun pitäisi levätä. -Niinkö sinusta, Loretta?
Ehkä Lori voisi ottaa ohjat.
Äiti, anna olla.
-Voisin hoitaa pavut. -Äiti, anna olla.
Hoidan tämän homman, isoäiti. Voin hyvin, voin vahvasti!
Katie ja minä osaamme kyllä. Kaikki pois.
-Barbien unelmakoti? -Katie!
Anteeksi!
Aika panna Tom uuniin. Toisitko vuoan?
Tom on painava.
-Eikö hän tajua, etten ole lapsi? -Katie!
Minä hoidan! Voi ei!
-Eikä, sain sen. Sain sen. -Katie!
Okei.
Nyt vain pikapesu, uudet voit ja mausteet.
Tilannepäivitys: ruoka on puoli kuudelta.
-Toin niitä pastilleja... -Sano se vatsalleni.
Isä?
Hei. Ei ollut tarkoitus pelotella. Olen keskellä kiivasta kuurupiiloa.
Leikit siis yhä Jackin kanssa.
Toivottavasti. Muuten olen sulloutunut komeroon kuin idiootti.
Kun nyt sain sinut kiinni, voisimmeko jutella?
Tietty.
Kerroin jo näytelmästäni.
Se meni hyvin. Alkoi vähän kangerrellen.
Aluksi teatterilaiset vieroksuivat minua.
Tiedän, miltä se tuntuu.
Tiedätkö?
Jotkut työkavereistani eivät ole huomaavinaan minua.
Ehkä koska työkaverini ovat kilpikonnia.
Isä, yritin keskustella vakavasti.
Minä vain vitsailin.
Ei kaikesta tarvitse vitsailla.
Ei tuolla asenteella, Pallero.
-Isä, löydän sinut vielä! -Sitä en voi sallia. Pitää mennä piiloon.
Tietysti pitää.
Olet aina ollut hyvä piileksimään.
Täältä tullaan!
Isä?
Tiedän, missä olet.
Olen tosi hyvä tässä!
-Peli sujuu hyvin. -Kyse on tölkin sijoittelusta.
-Otan tämän. -Seis!
Hyvä! Ota vain, Loretta.
-Miten menee, kulta? -Hyvin, isoäiti.
Vilkaisen vain kalkkunaa.
Onkohan uuni tarpeeksi kuuma?
Se jäähtyy, kun kaikki aukovat luukkua.
Kävikö äitisi täällä? Hän sekaantuu aina kaikkeen.
Sano hänelle, että tämä on sinun keittiösi.
-Miten menee, kulta? -Sairaan hyvin!
Ruoka on täysin aikataulussa 18.45.
18.45?
Niinpä. Ja hän paloittelee omenaa greippiveitsellä.
Olen paastonnut tiistaista asti.
Tärkeintä, että Alexa on iloinen ja nälkäinen.
-Iloinen ja terve. -Niinhän minä sanoin.
-Hei, Lucas. -Hei, isoisä.
-Tyttöhuoliako? -Mistä tiesit?
Aina on tyttöhuolia. Haluatko puhua?
Hän on töissä Wiredissa.
Alan änkyttää, kun yritän puhua hänelle.
Eilen tilasin la-la-la-latten.
Tulee mieleen, kun tapasin isoäitisi.
Kaunein koskaan näkemäni nainen. Hän oli nousemassa bussiin.
Ellen tekisi jotain, en näkisi häntä enää.
Mitä teit?
Seison siinä kuin typerys, ovi menee kiinni ja bussi lähtee.
Mitä muutakaan voisin?
Heittäydyin bussin eteen.
-Ihan älytöntä. -Niin olikin.
Mutta sain isoäitisi puhelinnumeron.
Ja pari murtunutta kylkiluuta.
Elämäni tähtihetki. Olisin antanut kaikkeni yhdestä hymystä.
Mikä sinua pidättelee?
Äiti on kieltänyt kofeiinin kahden jälkeen.
-Menemme kahville. -Kello on 16.15.
Joskus miehen vain täytyy juoda kofeiinia kahden jälkeenkin.
Hyvä, mennään.
Voi ei!
-Kalkkunahuolia? -Ei!
Ei huolia. Ruoka on täysin aikataulussa...
...seitsemältä.
-Olen syönyt tänään vain yhden pastillin! -Minun pitäisi mennä apuun.
Kunhan on kastiketta. Rakastan kastiketta.
Älä ole mustis. Rakastan myös sinua.
Isoäiti.
Kulta, höyrytitkö ruusukaalit?
Ei niitä itse asiassa tarvitse.
-Muuten ne palavat. -Uskon vain reseptiä.
Ja minä uskon 50 vuoden kokemusta.
Näytänkö minä tuolta?
Herranjumala!
-Minun pitäisi mennä tuonne. -Kokkaamaanko?
En, vaan pelastamaan tyttäremme.
Mennään kaikki kävelylle.
Hyvä idea. Jään auttamaan Alexaa ruoanlaitossa.
Itse asiassa ajattelin,
että nyt olisi hyvä hetki soittaa FaceTime-puhelu Coreylle.
Oikeastiko? Kylläpä ilahduinkin!
Se on yökylässä ystäväni Ritan luona.
Kiitos.
-Mennään kaikki kävelylle. -Kuulostaa perhejutulta.
-Kaikki kävelylle, Jennifer! -Okei, kävellään.
Rita, antaisitko Coreylle?
Corey, minulla on sinulle yllätys!
Moikka, Corey!
Minä tässä. Siskosi.
Hei, Corey.
Terve, komistus!
Kulta, nyt saat olla rauhassa.
Kastiketta!
Voi ei! Unohdin vihreät pavut!
Pysy rauhallisena.
Missä olet ollut?
Tajusin, että olen kasvanut ohi isästä.
Katie. Haluatko puhua siitä?
-En. -Hyvä.
Seis. Ei, ei hyvä.
Tosi ikävä kuulla. Olet huipputyyppi.
-Hänen tappionsa. -Kiitos.
Entäs tämä ilta? En ole lainkaan paniikissa.
-Tarvitsen apua! -Mitä voin tehdä?
En tiedä. Osa lisukkeista on ylikypsiä, osa raakoja,
eikä kalkkuna ole lähelläkään.
Mitä haluat minulta?
Hyvä on. Nyt syvää kokkihengitystä. Noin.
-Mikä tuo ääni on? -Painekattila.
Nyt keskitytään täytteeseen.
Oletko varma, että tuo on kunnossa?
En.
Miksi luulin pystyväni tähän?
No niin.
Tilanne on paha. Mutta hyvä uutinen: tästä ei voi mennä pahemmaksi.
Pilasin kiitospäivän.
Sain idean.
Ala kaaputtaa.
Siellä hän on. Eikö ole upea?
No niin.
Hetkesi on tässä. Hyppää sen bussin eteen.
-Niin? -Moi.
Saisinko kaksi la-la-la-la...
Jääkahvia?
Tulee heti.
-Töissä kiitospäivänä? -Joo.
Joo, joo.
Tiesitkö, että päivää varten tapettiin 45 miljoonaa kalkkunaa?
Olen vegaani.
Minäkin. Paitsi syön hampurilaisia.
Haluatko, että hän pitää sinusta?
Yritän vain pysyä kartalla.
-Häivytään täältä. -Hei, me maksoimme. Haluan kahvini.
Kas näin. Kiitos.
Voidaanko nyt mennä?
Hyvä on.
Yksi juttu vielä.
-Mistä hyvästä tuo tuli? -Olen tosi...
Nyt minä sotkin paitasi. Miten saamme tämän...
Taisit kastua.
Joo, niin kastuin.
Saat hoitaa loput itse. Siistit tennarit.
Kiitti. Hei, voisinko saada puhelinnumerosi?
Tietty.
"Yritä kolmen vuoden päästä uudelleen."
Hän tykkää minusta!
-Kiitti, isoisä. -Minulla on vielä hommat hallussa.
Sinulla on jotain. Kaikkialla.
Joo.
Sinulla on pitänyt kiirettä. Oletko ehtinyt nähdä isääsi?
En oikeastaan.
Minusta hän oli aina tosi hauska.
Eikä hän sitten muuta olekaan.
Niin.
Hän osaa olla iso lapsi.
Mutta hänessä on muitakin puolia.
Kuten mitä?
Hän on rohkea ja ottaa riskejä.
-Tulee mieleen eräs toinenkin. -Kuka?
Joku, joka ajeli päänsä kaverinsa takia.
Kokeili koripalloa, vaikkei edes osannut pelata.
Livahti ulos keskellä yötä ja kiipesi mainostauluun.
Olen hallitsematon.
Sen sait isältäsi.
Yritä pitää ovea raollaan.
Ei hänen, vaan sinun itsesi takia.
Kiitos, äiti.
Nyt menen suihkuun. Minulla taitaa olla perunaa navassa.
Älä viivy kauan. Kuolen nälkään.
Lori kävelytti meitä kaksi tuntia.
Olin kuin panttivanki.
Paitsi että lauloimme ja näimme peuran.
...uskoan' ei peitä tuskan yö.
Isä?
Onko tuo näytelmäni?
Katselen tätä itsevarmaa, upeaa, kaunista nuorta naista,
ja tajuan, että se sinä nykyään olet.
Olit oikeassa. Olen hyvä piiloutumaan.
Koko ikäni olen etsinyt seikkailua,
mutta ehkä olenkin myös paennut.
Ethän virittele taas jotain kilpikonnavitsiä?
En, en.
Olen tosissani.
Tuntuu kamalalta, että olen jäänyt paitsi niin paljosta,
minkä takia varmaan olen sitäkin enemmän poissa.
Se on epäreilua.
-Niin onkin. -Olen pahoillani.
Jos sinulle sopii, haluaisin korjata asiat. Meidät.
Se olisi kivaa.
Tiedätkö, mitä toivon?
Että olisin isona samanlainen kuin sinä.
Kiitos, isä.
Sitä odotellessa -
voit saada Barbien unelmakotini.
Ruoka tuoksuu hyvältä.
-Missä on perunamuusi? -Jack!
Ja täyte!
-Ja ruusukaalit. -Ja kastike.
En ymmärrä.
Ruoka on valmista!
Vihdoin!
Voisin itkeä. Mutta olen liian heikko suoltamaan kyyneleitä silmistäni.
-Älkää odottako liikoja. -Se on varmasti hyvää.
Mitä viivästyksestä? Ehdimmepähän jutella.
Näyttää herkulliselta!
-Kupu on vielä päällä. -Yritän nostattaa tunnelmaa.
Täältä pesee.
Mikä hitto tuo on?
Tai siis, mikä hitto tuo on?
Te teitte sen, joten rakastan sitä.
Katsokaa! Näen vihreitä asioita -
ja punaisia asioita.
Hei!
Siellä on kalkkunaakin.
Tunnistan kalkkunan.
Ei ole oikeasti pakko syödä.
-Söin kerran madon, joten syön mitä vain. -Mahtavaa!
Kalaharissa join omaa pissaani.
Vaihdan punaviiniin.
Halusin tehdä tämän teille.
Että näkisitte, miten pitkällä olen.
Sinä olet terve, joten tämä on joka tapauksessa paras kiitospäivä ikinä.
-Juuri niin. -Aivan.
Niin kai sitten.
Eikä!
Kyllä!
Tunnen hiuksia!
Katie, katso! Näetkö hiuksia?
-Minähän näen! -Minulla on tukka!
-Tervetuloa takaisin! -Näyttäkää minulle!
Voi muru! Tosi kaunista!
-Lex, kummalle puolelle pannaan jakaus? -Voi muru.
Pehmeä kuin persikka. Anteeksi, kamala nälkä.
-Olen ylpeä sinusta. -Corey-enosikin on innoissaan!
Corey, eikö ole ihanaa?
-Okei, nyt voidaan syödä. -Hyvä on.
Tosi hyvää.
Kiitospäivä!
-Oikeastiko? -Herkullista. Mitä reseptiä käytitte?
Me improvisoimme.
Osittain ihan omasta päästä.
Kastike oli piilossa sisällä!
Hiuksille ja kastikkeelle.
-Hiuksille ja kastikkeelle! -Sillä lailla.
Se oli yksi oudoimmista maljoista ikinä,
mutta hyvä yhteenveto päivästä.
Kiitospäivä ei ollut täydellinen, mutta ehkä se juuri siksi oli täydellinen.
Minulla on sinut
Me tehdään tämä yhdessä
Tekstitys: Kalle Keijonen