EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Det var rart, men nå som folk trodde at Katie hadde kreft,
trodde ingen at jeg hadde det. Jeg ville ikke utnytte det,
men det er vel ikke noe poeng at de tror begge har det?
Her, Katie. Et lys til deg. Det lukter bløtkake.
Takk.
Takk for at du ikke avslørte meg. Jeg hadde ikke taklet de triste blikkene.
-Det er ikke så ille. -Ikke?
Ikke bekymrede hoder på skakke heller? "Hvordan har du det, Katie?"
-Hvordan har du det, Katie? -Hannah, du vet at jeg ikke har kreft.
Ja. Men jeg vil ikke at folk skal tro jeg ikke bryr meg.
Du er helten min!
Blir du ikke gal av å bli behandlet annerledes?
Ikke så annerledes.
Hvem bryr seg? I mellomtiden får jeg gjort unna julegavene.
God jul, bestemor.
Til alle elever. For de som ikke kjenner meg, jeg er frøken Rogers.
Og jeg er glad for å kunne annonsere audition til høstforestillingen i morgen.
Har dere merket at det er kjærlighet i luften?
For meg, i hvert fall. Han heter Scott. Ikke at noen har noe med det.
Og det har inspirert meg til å velge Romeo og Julie.
Det stemmer! Vi skal William "Shake" det litt opp.
Til da, god morgen, mine herrer og damer.
-Husker du det siste stykket vi var i? -Ja. Skjønnheten og Udyret.
-Du var Belle og jeg en dansende gaffel. -Du var en kjempebra gaffel.
Jeg har alltid villet spille Julie.
Fra gaffel til Julie er en naturlig overgang.
-Du burde melde deg på. -Ja, jeg skal det.
Og denne gangen må jeg ikke danse med en kjøttbolle på hodet.
Vet ikke. Det er frøken Rogers.
I fjor måtte alle i The Sound of Music være vampyrer.
Ja. Fjellene var levende, men alle andre var døde, så...
Jeg er her
Når jeg ikke orker mer Gjør du meg sterkere
Jeg er her
Når jeg ikke orker mer Gjør du alt så mye bedre
Vi gjør det sammen
Jeg er her
Vi gjør det sammen
Hei, folkens! Jeg...
Hvem lot de skitne tallerkenene stå etter frokost?
Det var jo meg.
-Unnskyld, mamma! -Ikke la det skje igjen.
-Hei, mamma. -Hei, skatt. Hvordan var skolen?
Bra. Jeg meldte meg på audition til høstforestillingen.
Så fantastisk!
Har jeg fortalt at jeg spilte i en oppsetning av My Fair Lady?
Hadde litt Cockney-dialekt, jeg.
Ja. Ja, den dropper jeg.
Jeg drar til Alexa for å øve.
Beklager, sjef. Du må passe...
Du skulle passe Jack. Jeg må på skolen.
-Da får jeg ikke konsentrert meg. -Han er stille som en mus.
Det var uheldig.
Greit, bare fokuser på det du må gjøre,
så finner jeg på noe annet, for det er sånt mødre gjør.
Takk!
Gud. Jeg trenger en mamma.
"Det er mykt, men hva for et lys skinner gjennom ditt vindu?
Det er øst, og Julie er solen."
Det er så spennende!
-Jeg må få rollen først. -Jeg så gaffelen. Du får rollen.
Hei, skatt.
Nære på. Når hun blir sånn, pleier hun å synge Katy Perry-sanger.
Jeg er ikke redd for å brøle.
-La oss begynne. Jeg er Romeo. -Men jeg er ikke klar for å bare...
Jeg er allerede i rollen.
"Skal jeg høre mer eller skal jeg snakke?"
Vent! Vent! Jeg blir alltid nervøs før audition.
Og... Dette høres teit ut,
men husker du da vi pleide å opptre foran bamsene dine?
-Ja. -De var alltid så støttende.
Bortsett fra den store kaninen med det dømmende blikket.
Bernard.
Hva skjedde med de små vennene våre?
Du vet, jeg vokste vel fra dem.
Det kommer et punkt hvor man sier:
"Hva skal jeg med en haug med bamser på min alder?"
De kom hjem!
Hei, Lucas.
Jeg glemte hva vi ble enige om. Var det åtte dollar i timen?
-Tror vi sa ti. -Greit. Greit.
Jeg er heldig som har en flott ung mann til å være hos Jack.
Han har veldig høye tanker om deg.
Det har vi alle.
Takk. Det er fortsatt ti.
Greit. Men jeg vet hvor mange pølser jeg har i fryseren.
-Lucas! Syns jeg hørte stemmen din. -Hei, kompis. Tenkte vi kunne henge litt.
Fikk du meldingen hvor jeg spurte om vi kunne henge?
-Har du telefon? -Ikke en ekte telefon.
Derfor jeg er overrasket over at du fikk meldingen.
Vi henger jo nå.
-Som bestevenner? -Sikkert.
Ok! Vi spiller Pokémon.
Nei, vi sykler. Nei, bygger fort! Jeg vet det, lyssabel-krig.
Jeg er Obi-Wan Kenobi. Jeg kan kontrollere tankene dine.
Hva med å bare slappe av?
Så... er dette å slappe av?
Jepp.
Det er ganske stille.
Kunne vært enda mer stille.
"Det vi kaller en rose med et annet navn ville luktet like søtt;
så Romeo, var det Romeo han het,
ville beholde sin perfeksjon uten den tittelen."
Jøss, Katie! Det var veldig bra.
-Var det? -Ikke hør på meg.
Hør på dem.
Heia, Katie! Ja!
-Jeg kan få rollen. -Gurimalla! De stormer scenen!
Er vi ferdige med å slappe av?
Ikke enda, kompis. Mange slutter å slappe av når det blir kjedelig,
så de holder ikke ut lenge nok til å oppnå den ultimate avslapping.
Jeg kan ikke tro at jeg sier dette...
...men det er leggetid.
-Hei. -Lucas?
-Hva gjør du her? -Jeg passer Jack.
Åh, hvor er han?
Ikke lett å si.
Så...
Her er vi.
-Du skal prøvespille for stykket? -Ja, ja. Det er Romeo og Julie.
Du vet, historien om to tenåringer som er håpløst forelsket,
men ikke kan være sammen.
Det er en tragedie.
-Vet du hva jeg nettopp innså? -Ja?
-Du er her. -Det er jeg.
Jeg kan dra hjem!
Vi må gjøre dette igjen!
"Hva er Montague? Det er verken hånd eller fot..."
Sånn, ja!
Se Julie, vær Julie.
Du kommer til å gjøre det kjempebra.
Håper det. Jeg vil virkelig ha rollen.
"Hva er i et navn?
Det vi kaller en rose med et annet navn ville luktet like søtt."
Fiksa det.
-Det var bra, Vanessa. -Jeg vet det, ikke sant?
Scott.
Han vil spise middag i kveld.
Hornet er blåst, jakten er i gang.
-Tør jeg åpne mitt hjerte? -Jeg vet ikke. Jeg er 14.
Nestemann er Katie Cooper som skal lese for Julie.
Oj, kreftjenta skal lese Julie? Hvorfor kom vi da? Hun får rollen.
-Katie Cooper? -Jeg er Coopie Kater.
Julie.
"Hva er Montague? Det er verken hånd, eller fot...
eller..."
Kom igjen!
Greit.
"Det vi kaller en blomst med et annet navn vil fortsatt dufte, eller hva?
Så Romeo ville fortsatt liksom, vært helt Romeo, du vet, selv om...
Jeg bryr meg ikke om hva familien sier, liksom. Jeg elsker Romeo!"
Hurra!
-Jeg tror vi har funnet Julie! -Hva?
-Hva?
Du er Julie.
Coopie, ditt rå potensiale...
...og mitt årsstudium i drama...
Tusen takk. Jeg skal ikke skuffe deg.
-Åh, herregud! Julie! -Jeg er Julie!
-Hvordan skjedde det? -Jeg vet ikke. Bare gå.
Hei, Lex. Hva syns du?
Luggen til venstre eller luggen til høyre?
Livet er fullt av tøffe avgjørelser.
-Er mamma hjemme? Er pappa? -Nei. Jeg er her.
Greit.
Så Katie prøvespilte for Julie i dag.
Og det var kjempedårlig.
Men hun fikk rollen.
-Hvem savner mamma og pappa nå? -Fortsatt meg.
Jeg er redd hun fikk den fordi folk tror hun har kreft.
Det er min største frykt - at folk skal gi meg ting jeg ikke fortjener.
Og nå skjer det med Katie. Men hva skal jeg gjøre?
Hvis jeg sier det til folk, vil det samme skje med meg.
Hvis ikke, har jeg dårlig samvittighet for at det skjer med Katie.
Mamma er her snart.
Ja, du har rett.
Katie sa hun hadde det fint, så jeg burde ikke tenke på det.
-Det kommer til å gå bra. -Takk.
Jeg snakket til håret mitt.
Hei, skatt!
Hvordan gikk audition? Du skrev aldri melding.
Men ut ifra ansiktet ditt kan jeg se at det gikk bra...
...dårlig...
...bra... Kan du bare si det? Hatt en lang dag.
-Jeg er Julie. -Er det sant?
Hva mener du? Syns du ikke jeg burde fått den?
Selvsagt syns jeg det! Jeg er så stolt av deg!
-Takk. Øving starter i morgen. -Må jeg finne barnevakt igjen?
Jeg må finne barnevakt igjen!
Jeg fikk nettopp høre det!
Gratulerer! Julie i dag, Broadway i morgen, så en Oscar.
Beklager, drakk nettopp en espresso.
Dette blir hardt arbeid, men du kommer til å ha det så gøy.
Forresten. De trenger foreldre som kan hjelpe til i produksjonen.
"Kulisser, kostymer, snacks til øvingen."
Hvor er alternativene for trøtte, men ellers herlige alenemødre?
Jeg elsket å lage kostymer til Alexas teaterproduksjoner.
Kongen og jeg var en favoritt. Jeg får fortsatt komplimenter.
-Du gjorde en god jobb. -Fantastisk. Vakkert.
-Så, er det en sjanse... -Jeg vil veldig gjerne!
Jeg sa faktisk at jeg følte meg utelatt
siden Alexa ikke er med i år, så jeg er med.
Takk.
Dette blir gøy, ikke sant?
Julie er kanskje kjørt, men ingen skal kalle klærne hennes en tragedie.
Hei! Unnskyld meg!
Jeg sitter fast!
-Bra. Alexa, skjørtet mitt... -Håper øvingen til Katie går bra.
Hvis du bare kan...
Fordi hun trenger å vite at hun fortjener rollen fordi hun er flink.
-Har du saks? -Hun må få vite at hun fortjente den.
Hun kan ikke leve sånn, alltid lure.
-Taggete nøkkel... -Jeg må gå.
Du fortjener dette. Du fortjener dette. Du fortjener dette.
-Hei. Hvordan føler du deg? -Jeg fortjener dette.
Jeg ville bare hilse på deg. Jeg er Romeo. Ryan. Romeo.
"Hva er i et navn?" Eller hva?
Ja, ja. Unnskyld. Jeg er Katie.
-Julie. -Ja, jeg vet det.
Håper ikke du er nervøs for kysset, for vi skal kysse senere.
Men som Romeo og Julie.
Jeg ville bare at du skulle vite at jeg skal være en gentleman.
Hva?
Åh, ja. Ja. Ja, jeg, også.
Jeg mener, jeg skal være en gentlewoman.
Så begge skal oppføre seg.
Javel... På gjensyn, milady!
Greit. Jeg trenger Romeo og Julie.
Hvorfor er min Romeo og Julie?
Det er måneskinn over Capulet-villaen
når våre elskere møtes.
Og... spill!
"Lady, ser du den velsignede månen...
...som strør sølv over alle disse frukttrærne."
-"Jeg sverger ikke bare ved månen..." -Vent, vent. Det er noe som mangler.
Du sier ikke det.
-Vanessa burde vært Julie. -Hun er forferdelig.
Vampyrer?
-Vi prøver igjen, Katie. -Hva? Greit.
Jeg tror hun er distrahert på grunn av kreften.
"Jeg sverger ikke bare ved månen, den ustadige månen...
...som månedlig..."
-Jeg må spy! -"Jeg må spy"? Står ikke her.
Bruk søppelkassen!
Oj, det var så nære.
-Bra. Katie, skjørtet mitt... -Åh, Hannah.
Jeg hadde den verste øvingen.
-Hvis du kanskje kan... -All praten gikk inn på meg.
Men jeg vet jeg er flink.
-Har du en saks eller... -Spiller ingen rolle hva folk synes.
Ikke sant? Ja. Ikke sant. Greit, jeg må gå.
Ikke en taggete husnøkkel heller?
Hvordan går det, kompis?
-Jeg spiste masse mynter. -Kult.
Hei!
Jeg trodde dette skulle bli gøy.
Hei, Jack, moren din ringte.
-Hva sa hun? -Hun ba meg gi deg dart til middag!
Du startet krig med Skrullkrigeren. Det blir ingen nåde.
-Ja! Ingen nåde! Fred for jorden! -Skrulls for alltid!
Kraftfeltene mine var oppe!
Kraftfelt funker bare i andre etasje!
Det er en hemmelig kjeller! Vi er i andre etasje!
-Hei. -Hei. Sluttet du tidlig?
Jeg betaler Lucas per time. Jeg har 15 minutter til med alenetid.
Alenetid? Jeg tar gjerne et glass alenetid.
Takk for at du fikser kostymene for meg.
Jeg føler meg så skyldig.
Kjære deg, du er alenemor og sliter med jobb og kurs.
-Du er en inspirasjon. -Mitt?
-Vil du sy en kant? -Det vil jeg ikke.
Ikke jeg heller. La ungen ramle.
-Jeg har deg! Du er død! -Nå er jeg en cyborg! Jeg kan ikke dø!
-Dere to har det gøy. -Ja! Lucas er best!
Jeg kan ikke takke deg nok, Lucas. Du er en reddende engel.
Vent.
Passet du meg?
Jeg trodde vi hang sammen.
Vi gjør det.
Du trenger ikke betale meg.
Jeg bare henger med Jack fordi... han er vennen min.
Så søtt.
Det er kult å henge med deg.
-Seriøst? -Hypertempo!
Jeg jager deg til enden av universet!
Enden av universet.
Det kan jo ta sin tid.
-Jeg har ikke hastverk. Det er gratis. -Ja.
-Hei, du. -Hei.
Jeg vet det var tøft i går, men ikke glem at
før hviskingen startet, så vi hvor flink du var.
Vi?
Bernard kom!
Og han hater å kjøre bil.
Takk.
Ikke tro at kysset er det eneste jeg tenker på.
Vet du hva? Ser deg på kysset. Der oppe! Der. Jeg....
Hei.
Jeg tenkte på det, og det spiller ingen rolle om det er en god produksjon.
Å velge deg som Julie, var det riktige å gjøre.
Ha en fin øving.
Hva? Nei, jeg gjorde jo ingenting.
Stopp.
Stopp! Stopp!
Stopp!
Jeg slutter!
Katie, vent!
Katie, vent! Ikke slutt.
Nå skjønner jeg hvorfor du ikke vil at noen skal vite det.
Det er vanskelig å tro på seg selv når ingen er ekte.
Jeg trodde jeg var flink, men jeg tok visst feil.
Nei.
Du var kjempeflink.
Jeg vet hva som er ekte, og det må de også få vite.
Alexa?
-Er alt i orden? -Nei.
Ok. Alle kjenner til ryktet om jenta som er syk på trinnet vårt.
Noen av dere tror at den jenta er Katie.
Noen av dere tror hun fikk rollen bare fordi hun har kreft.
Har du kreft? Det visste jeg ikke.
Jeg har vært ganske fokusert på Scott.
-Han er kjæresten min... -Katie har ikke kreft!
Hun barberte hodet sitt for meg.
Jeg er jenta som har kreft.
Hemmeligheten var avslørt. Jeg var offisielt Kreftjenta.
Bare kom med duftlysene.
Jeg er her
Vi gjør det sammen
Tekst: Lene E. Nystrøm