EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Jag visste att cellgifterna skulle få mig att tappa håret, men inte när.
Det är som en överraskningsfest, men med färre presenter och mer flint.
Vad gör vi nu?
Frågar du mig? För fem minuter sen hade jag hår.
Jag tappade tovor, men planen var inte att se ut som Vin Diesel ikväll.
-Känns ditt huvud konstigt? -Jätte!
Skolan börjar på torsdag. Det vore lugnt om vi bodde på Mars.
Är allt...
Heliga drakars moder!
Gumman, jag visste inte att du tappade håret.
Okej.
Mamma... Jag kan behöva andas.
Min vackra flicka.
Skönt att du inte har din fars skallform.
Jag hade hjälpt dig.
Jag planerade det inte i förtid.
Katie satte igång det.
Katie!
Dave, tänk att Katie gjorde det här för Alexa.
Ja, jag gillar hur det...
Det är det finaste jag nånsin har sett.
Katie?
Jag ska gå hem.
Och mitt hår får nog stanna här.
Bli inte kall om huvudet eller halsen, eller om dina fina öron.
-Ingen fara. -Inte än, nej...
Mamma, det är lugnt.
Hur är det, pappa?
Jag har nog knäckt pappa.
Nej, han var redan så där.
Det är otroligt att Katie gjorde det här för dig.
Det är fantastiskt. Vet Jennifer?
Jag tror det.
Jag har dig
När jag börjar tappa mark Gör du mig så stark
Jag har dig
När jag inte står ut Gör du att allt blir bättre
Vi gör det tillsammans
Jag har dig
Vi gör det tillsammans
Inga mobiler vid bordet, sa vi ju.
Förlåt. Mamma och jag börjar träna inför loppet idag.
Vi anmälde oss ju för att samla in pengar för... Du vet...
-Leukemi? -Du visste ju.
-Hörru! -Mamma, dalta inte med mig.
Bortsett från flintskallen är jag samma person som igår.
Jag också. Drick din mjölk.
Pappa, kan du fixa duschavloppet?
Vattnet var decimeterdjupt imorse. Jag fick skynda mig med håret.
-Syns det att jag inte använt balsam? -Det gjorde inte jag heller.
Syns det?
Förlåt. Du vet att jag gillar dig, Lex.
Lex Luthor! Det ska jag börja kalla dig!
Nej, det ska du inte!
En klassisk Lex Luthor! Eller hur, pappa?
Ja! Nu ska jag träna.
-Dave? Ägg. -Just det.
Jag är så stolt över dig.
Du är så modig.
Tack. Så småningom ser jag väl ut som en tjej igen?
Gumman! Du ser ut som en tjej nu.
En vacker, omtänksam, otrolig, underbar tjej.
Tack, mamma.
Och lite som farbror Carl.
-Jack, sluta med det där. -Jag kan inte vänja mig.
Jag kände likadant när du föddes.
-Du kan väl ha huva på dig? -Du kan väl ha byxor på dig?
Byxor, Jack.
Katie, du får följa med Jack till spelbutiken.
-Spelet från farfar har kommit. -Zombiegeddon?
Det gick bra!
Jag kan inte gå ut så här.
Jag måste läsa inför kvällskursen,
och du straffades inte för toapapperbuset, så det här är en dubbelvinst.
-För vem? -För mig. Var det oklart?
Du kan inte stanna inne jämt.
Den galna grannen gör det, och hon verkar nöjd.
Lori vill att jag kommer över.
Vi ska hitta fina saker ni kan ha på huvudet.
Alexa vill komma hit.
Lori gör henne galen med allt fint vi kan ha på huvudet.
Inte du.
-Inte nån. -Vi måste komma på nåt.
Om 96 timmar börjar skolan, och vi har ingen plan.
Kan vi inte göra flinten cool?
Ja.
Jag bryr mig inte vem som ser oss.
-Hannah och Reagan på FaceTime. -Nej! Vi är skalliga!
-Vill du gå till perukbutiken? -Verkligen.
Finns det en perukbutik på vägen till perukbutiken?
Alexa, sa Katie att Zombiegeddon har kommit?
Men gubben. Vi pratar inte om dig.
-Är du skallig på grund av cancern? -Jack!
Det är lugnt. Inte på grund av cancern,
utan på grund av medicinen som dödar cancern. Det dödar håret också.
-Har du tagit den medicinen? -Massor. Jag gör det än.
Så din flint betyder att du tar medicin, och det betyder att cancern blir dödad?
I princip.
Det är ju grymt.
Det är därför vi behåller honom.
Tjena, Jack.
Lucas! Herregud!
Mamma letar efter er.
-Var är Katie? -I garderoben.
-Hej, Lucas. -Hej, Katie. Vad gör du där inne?
Chin-ups. Sju... Åtta...
Det var coolt, det du gjorde för Alexa.
Du kunde också ha rakat huvudet.
Ja, det skulle jag kunna göra.
-Men det är Katies grej. -Hon klarar det.
Coolt, men jag glömde säga
att jag också ska springa loppet med mamma och pappa, eftersom jag bryr mig,
och löpning är ett fint sätt att visa sitt engagemang på. Hej då.
Var är Lucas? Missade jag honom?
Det lustiga är att Alexa inte har mått så här bra
sen hon fick diagnosen.
Men när hon tappar håret är det svårt att tänka på att hon mår bra.
Så klart. Det är därför du och Dave har varit så konstiga.
-Du menar Dave? -Just det. Dave.
Katie skulle vara så söt i den peruken.
Och Alexa i den hatten.
-Din dotter är fantastisk. -Din dotter är så modig.
Mamma, du får gråta två gånger i veckan. Slösa inte bort det på en dag.
Hur mår du? Bra? Är du hungrig? Trött? Fryser du?
Kvävd? Det kommer att gå bra. Kan du bara köra oss till gallerian?
Och parkera och mötas därinne? Visst. Jag hämtar min väska.
Pappa, kan du köra oss istället?
Ja, det låter flint. Kul!
-Jag måste ta en löprunda. -Okej.
Knäppt.
Hinner du verkligen åka och shoppa? Du borde också träna lite.
Den där milen springer jag i sömnen.
Du andas tungt när du har dammsugit.
Heltäckningsmattan är tjock.
Okej. Men om du blir trött går du till Nordstroms toalett.
De har en fin lounge.
Man kan ligga ner där. De gillar det inte, men säger inte ifrån.
Köp din peruk med mitt kort. Men spendera inte mer än 100 dollar.
-Nej då. Tack, mamma! -Och om du går på Nordstroms toalett...
-...tar jag några fina pappershanddukar. -Precis.
Ta din stora handväska!
Nu skyndar vi oss. Vi vill inte träffa nån vi känner.
Ingen av våra kompisar köper nog skolperuker.
Hannah and Reagan. "Ignorerar ni oss?" Vad ska jag svara?
-Hitta på nåt. -Jag vill inte ljuga.
Du är så snäll, Katie.
"Planet lyfter snart. Måste stänga av mobilen." Skickat.
Toppen. Fler lögner.
Vart ska jag? Har jag fönsterplats?
Är det byte nånstans?
Om ni är ute efter att leka, tjejer, finns det bollhav på Chuck E. Cheese.
Förlåt, frun.
Jag får så sällan chansen att skratta.
Men för all del, roa er!
Njut! Skratta!
Skratta.
Okej, vi borde väl hitta våra riktiga peruker.
Jag gillar den du har. Den säger: "Bonjour, croissant."
Men den här säger:
"Jag är skallig, men en realistisk peruk döljer sanningen."
Pratsam peruk.
300 dollar?
Va?
Vi har nog inte övervägt alla alternativ.
Nej!
50 dollar.
De här är underbara!
Jaså? Okej.
Vi tar båda.
Nej, vi tar bara de roliga.
Då kommer vi alltid att ha kul.
Kul jämt!
Åh nej! Hannah och Reagan.
Göm dig!
Nu!
Ska vi prova peruker och låtsas att vi är Katy Perry?
Okej.
-Sist jag provade fick jag löss. -Då räcker det.
Prosit.
Mamma är här. Hon har bråttom.
Titta, vilken väska!
-Hon skriver att hon vägrar vänta. -Varför har du lärt henne sms:a?
Det är ett missförstånd.
Förlåt. Ibland blir jag så trött och glömmer vad jag ska göra.
Stackars liten! Mitt syskonbarn har cancer.
Men hon stjäl inte. Antingen betalar ni eller följer med till häktet.
Just det. Jag älskar mitt jobb.
Nu får de komma hem och visa upp vad de köpt.
Katie stöttar verkligen Alexa. Vilken vän!
Skulle du göra så för mig?
Nu får de komma hem och visa upp vad de köpt!
Inte jag heller.
Pizza!
-19,95. -Till och med kartongen luktar gott!
Nekas. Ert kort nekas.
Det är omöjligt.
Jag fattar inte.
Det måste vara ett misstag.
Nej, jag har ju redan sniffat!
Jag sniffade på en Porsche utan att få den.
Jag fixar det, det är lugnt.
Varsågod.
Växelmyntet kan du stoppa upp på nåt speciellt ställe.
För tionde gången: Jag har inte köpt nåt dyrt.
Hur gammal är du? 20?
Du får väl fortfarande månadspeng och jobbar helger för fickpengar
medan du dömer ut hårt arbetande människor.
Lycka till i verkligheten där livet blir svårt...
Jag köpte nåt dyrt.
Ha en trevlig helg. Njut av 20-årsåldern.
Förlåt, mamma. De bra perukerna var så dyra.
Vad skulle jag göra?
Jag beundrar verkligen det du gjorde för Alexa.
Du är en fantastisk vän.
Men vi kan inte köpa för dyra saker.
Jag vet. Jag lämnar tillbaka den.
Be dem lägga undan den.
-Tills nästa vecka, när jag får lön. -Allvarligt?
Tack, mamma!
Ska jag vänta med skolan till dess?
Försök inte. Du börjar på torsdag.
Vad lent.
Pappa, du sprang mot två rödljus och hoppade över en barnvagn.
Gjorde jag? Snyggt, Dave.
Finns det enkilometerslopp?
Alexa, det ser ju perfekt ut! Vilken snygg peruk!
Nu fryser du inte om halsen.
Vad är det?
Din pappa försökte döda mig under löpträningen.
Mina blåsor har blåsor.
Lägg upp fötterna, slappna av och ta en tupplur.
Du får inte bli kall. Jag hämtar en filt.
-Jag fryser inte. -Okej.
Har du ätit nåt? Vitaminer? Tillskott? Nötter? PowerBar?
Gumman, jag behöver inget. Du behöver inte dalta...
Okej. Jag fattar. Förlåt.
-Tack. -Men jag rår inte för det. Jag är din mor.
Men kolla där!
Där är ju min tjej.
Vad ska det betyda?
Va? Alexa...
-Dave. -Vad sa jag?
Till och med jag fattar varför det var fel.
Tror jag. Vänta.
Gör jag?
Tjena.
Hej.
Jag tänkte att jag skulle... umgås med min tjej.
I badrummet.
Tänk att du känner igen mig.
Den förtjänade jag.
Jag vet att jag har varit klumpig.
Och jag ville bara säga...
Oj, det är verkligen stopp i avloppet.
Skönt att du fick lätta ditt hjärta.
Jag tappade mycket hår innan jag rakade bort det.
Gumman...
Förlåt.
Jag är inte bra på sånt här.
Det är svårt för mig att ens säga ordet...
-Hårboll. -Va?
I avloppet.
Jag reagerade dåligt.
Du har ju mått så bra,
och när jag såg dig sådär kunde jag inte glömma din...
-Hårboll. -Exakt.
Nej, där är en till.
En del har tillhört Lucas!
Du är vacker så här.
Du ser ut som när du föddes.
När jag föll för dig.
Pappa...
Jag älskar dig, raring.
Den här gör motstånd.
Har vi haft katt?
-Jag tycker att peruken är cool. -Tack, Jack.
Jag hatar dina skor.
Hallå! Hej.
Tack.
Jag har messat dig.
Du gillar verkligen peruken.
Ja, den är kul.
Och den är väldigt rosa.
Så varför ser du gråtfärdig ut?
För att den är väldigt rosa!
Använd den andra peruken, då.
Jag lämnade tillbaka den.
300 dollar var för dyrt för mig.
300 dollar?
Du skulle ha sagt nåt.
Man kan köpa en bil för 300 dollar.
Förlåt. Jag tänkte inte på priset.
Det är inte bara pengarna.
Jag gjorde en stor sak av att du inte skulle vara den enda utan hår.
Men allt jag har tänkt på sen jag gjorde det
är hur jag ska dölja mitt rakade huvud.
Jag vet.
Du är sån. Du gillar att passa in.
-Du är en inpassare. -Ja, jag vill passa in.
Och just därför är det så fantastiskt att du gjorde det.
Man kan köpa en haj för 300 dollar.
-Jag är inte så modig som du är. -Så modig är jag inte.
Jag sa "spring" när vi såg Hannah och Reagan.
Ja, det var Kate-aktigt gjort.
När du rakade huvudet
sa du att jag aldrig skulle behöva gå igenom nåt ensam.
Så din rädsla för att vara skallig innebär att jag slipper vara rädd ensam.
Men om du inte pratar med mig, då upplever vi allt separat.
Och det fixar inte du.
Så när du har din rosa peruk i skolan på torsdag...
...då ska jag ha min blå.
-Säkert? -Ja.
-Knäppis. -Miffo.
Hörni!
Hörni! Kön!
Okej, nu går jag.
Jag har läst allas Instagram, Facebook, Snapchat och bloggar
sen första skoldagen, så vi vet nästan allt skvaller.
-Skolarbetet, då? -Det har vi missat massor av.
Alexa! Katie!
Vad har ni gjort med håret?
Låt dem vara, Hannah. De vill ändå inte hänga med oss längre.
Så är det inte.
Ni gör ju er egen grej. Peruker, toapapper hos Idri.
Åker flygplan.
Säg till om ni inte vill vara vänner.
Så är det inte, jag lovar. Det är bara så mycket nu.
Det är komplicerat, svårförklarat.
Så dramatiskt är det inte.
Jag har cancer.
Va?
Jag ska förklara allt senare, men till dess
behöver ni bara veta att jag spöar cancern och mår fint.
Jag vill inte att nån ska veta, så gör ingen grej av det.
Cancer gör folk så kramsjuka.
Huvudsaken är att du blir frisk. Vi har bara saknat er.
Vänta... Blev du smittad av henne?
Nej, jag rakade huvudet av solidaritet.
Vad fint!
Vi måste väl inte göra det, va?
Nej. Gå nu. Undrar nån varför ni gråter är ni allergiska.
Ja, det är sorgligt med allergier.
Där var vi, tre dagar försenade, men äntligen i high school.
Hur många gånger vi än hade föreställt oss dagen,
så hade vi aldrig tänkt oss det här.
Redo?
Redo.
Jag har dig
Vi gör det tillsammans
Undertexter: Henrik Persson