EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
-Hej! Din underhållning är här. -Katie!
-Har du börjat utan mig? -Ja, jag är ju VIP-medlem här.
-Donuts! -Det är dina favoritsorter.
Regnbågsströssel?
-Var är de? -Jag var inte färdig.
Jag typ åt dem.
-Det är långt hit från donutkaféet. -Kaféet i lobbyn?
Precis.
-Megan! Donut? -Regnbågsströssel?
Nej, de var slut.
Här är kläderna vi ska ha första skoldagen.
Snyggt!
Ja, och när vi har dem måste vi se ut så här...
Sa dr Breitwieser att du får börja skolan?
Jag börjar high school på måndag precis som alla andra.
Men ingen i skolan får veta. De får inte behandla mig konstigt.
Särskilt Gwenny Thompson. Tänk om hon skulle få veta att jag varit sjuk?
Ja, ni skulle kanske börja vara snälla mot varandra.
Det vore fruktansvärt.
Okej, men exakt när tänker läkaren ge dig klartecken?
Började han aldrig i high school? Vet han inte vad det här betyder för oss?
Kan du sätta dig? Jag blir nervös för droppet.
Allvarligt? Jag är ju så försiktig.
Jag kanske ska sitta ner.
Okej.
Han ringer mamma idag klockan tre.
-Va? Varför sa du inget? -För att du blir så Kate-aktig.
Jag blir så Kate-aktig?
Jag menar, varför ringa vid tre? Vet han så vet han.
Varför inte ett? Varför inte två?
Varför inte...
Ja, det här är Kate-aktigt.
Är det sant?
-Vad har du gjort? -Nåt kul.
Hon kommer!
Ni två? Så klart! Vem har hällt färg i tvålautomaten?
Jag vet inte vem, men enligt flaskan går färgen bort med vinäger.
Alexa, det finns många skäl till att jag är glad att din behandling snart är slut.
Så här övervann jag cancern.
När allt började sa sköterskan att jag ska skriva ner det jag är tacksam för.
Första dagen var det isglassar, min familj, och min bästis.
Jag har ofta varit tacksam för Katie, men nu är jag supertacksam.
Ni får se.
Jag har dig
När jag börjar tappa mark Gör du mig så stark
Jag har dig
När jag inte står ut Gör du att allt blir bättre
Vi gör det tillsammans
Jag har dig
Vi gör det tillsammans
KAFÉ WIRED
Okej, då är det dags. Alla tar fram sina skolscheman.
På tre säger vi vilken lunchgrupp vi fått.
Ett, två, tre.
Grupp A!
-Hannah? -Jag vågar inte titta.
Grupp...
...A!
Tack och lov! Jag kan inte äta nudlar bland främlingar.
-Vad har du runt handleden? -Jag är barnvakt åt brorsan.
-Tjena! -Har du Jack i koppel?
Ja, eller så får han sitta vid bordet med oss.
-Nej! -Det är inte så dumt.
På första dagen... Ska vi färga hårtopparna i skolans färger?
-Ja! -Kul!
Jag vet inte vad jag ser fram emot mest.
-Basket! -Footballmatcher.
-Danser. -Kakor?
-Åt du visningsexemplaren? -Visningsexemplaren?
Jag är svag! Det visste du när vi gick hit.
Gwenny är här.
-Hej, Alexa. -Hej, Gwenny.
-Det var länge sen. -Inte länge nog.
-Trist att du inte kom med i basketlaget. -Va? Skolan har inte ens börjat.
Och nu kom jag in i ditt huvud.
Nej, jag är i ditt huvud. Och det ekar eftersom det inte finns nåt annat där.
-Allt smet när du gick in. -Jag kanske ska möblera om.
-Du skulle bara våga. -För sent. Klart.
Kom igen, tjejer. Det här stället är inte coolt längre.
Det blir det när du har gått.
-Vi går. Klockan är snart tre. -Vad händer då?
-Hundräddning! -Pianolektion!
-Pianolektion. -Hundräddning.
Ja, vi är volontärer och ska lära hittehundar spela piano.
Det gör dem lugnare.
-Tänk om läkaren inte ger klartecken. -Det gör han.
Men för säkerhets skull...
Jag är steget före.
Ta av dig skorna. Mamma kommer snart.
Det måste se ut som att vi har varit här länge.
Hej, mamma.
Förlåt, gumman. Jag kom inte ifrån.
Jag vill inte missa cellgiftsbehandlingen. Hur gick det?
Det gick bra. Jag gick hem direkt och sov lite, och här är jag.
-Direkt hem? -Vi är ju överens, varför frågar du?
-Är det din mocha? -Ja, från igår.
Konstigt att den är varm.
Växthuseffekten?
-Hej, Katie. -Vi hängde på fiket!
Du, det var alldeles för spänt!
Alexa, du vet att du inte får trötta ut dig.
Jag är inte det minsta trött, mamma.
-Har dr Breitwieser ringt? -Inte än.
Vi ska diskutera vila när Katie inte hör mig skrika.
Vi hör er rätt bra hemifrån.
-Tjena, Lex. -Äckligt! Du är svettig!
Ja, jag stinker också. Vill du känna?
Inte håret!
Det vet du. Inte håret.
-Tjena, Katie. -Jättebra, tack.
Du frågade inte om det. Men jag mår jättebra.
Inte för att skryta, men så är det.
Okej.
-Allvarligt? -Va?
Lucas? Äckligt! Du har känt honom sen du var fem, och nu...
Jag vet inte vad du menar.
-Du vet att han fiser. -Det gör han inte!
-Vi har slut på mjölk. -Åh, nej! Mjölk är jätteviktigt.
Men vatten är också bra.
-Det sticker ut där bak. -Var?
Var?
Nej, det ser bra ut. Riktigt bra,
Alexa, rektorn har skrivit en lapp. Hon är medveten om din situation,
och vi kan räkna med hennes stöd och hjälp.
-Rätt coolt. -Du fattar inte vad "coolt" betyder.
Det betyder inte att vara kompis med rektorn.
Ja, rektor Idri är hemsk.
Jag fick kvarsittning en vecka när jag skolkade.
Ingen tål henne. De kallar henne Idri Vidri.
Vad hemskt!
-Elakt. -Barnsligt.
Vi kallade henne också det.
Ja, inte er pappa. Hon älskade er pappa.
Han fjäskade jämt. Om han inte haft en Mustang hade jag aldrig...
...åkt hem med honom i en Mustang.
Men vi ska prata om skolk, unge man!
Gärna, mamma, men det där låter viktigt.
Dr Breitwieser!
-Pappa. -Hälsa att vi behöver... mjölk.
Pappa igen. Kan han inte messa, som alla andra?
-Dr Breitwieser! Svara, mamma! -Okej. Hallå?
Dr Breitwieser.
Det är ju underbart! Ja!
Nej, givetvis inte.
Men vad bra!
Nej, jag förstår.
-Snart dör jag! Ja eller nej? -Ursäkta, doktorn. Ja!
Just det! Ska börja high school! Nu på måndag!
Herregud! Det är om tre dagar!
Herregud, det är om tre dagar! Vad ska vi ha på oss? Vad ska vi säga?
Andas, så löser jag kläderna. Kom igen.
Hallå! Jag ringde er från garageuppfarten! Hjälp mig!
Jag kommer, pappa.
Ja!
Dig kan man lita på.
-Jag har inget att ha på mig! -Du har min klänning.
-Goda nyheter om skolan, va? -Ja, jag är taggad.
-Vad är det? -Lite info från läkaren.
Vad då för info?
-Kom ihåg de goda nyheterna. -Ja, jättebra. Vad då för info?
"Kom hem direkt efter skolan. Inga extra aktiviteter"?
-Det är för säkerhets skull. -"Ingen fysisk aktivitet"?
Då får jag ju inte spela basket!
Du kan vara lagledare. Du vet, planera. Sköta grejer.
Du kan ha glitter på pärmen.
Glitter är grymt.
Det är inte alla som får klartecken
att börja skolan så här snabbt. Du har tur.
Tur? Ingen idrott, inga danser, ingen teater.
Det är bara lektionerna kvar, det värsta med skolan.
Vilken hemsk inställning, unga dam.
Förlåt, nu lät jag som min mamma.
Jag vet att det är trist, men det är bara tillfälligt.
Du mår ju bättre, och vi vill inte förvärra läget.
Jag vet.
När skolan började ville jag att allt skulle bli normalt.
Snart är det så.
Snart ljuger du om att skippa läxan, inte om att du skippat vilan.
Jag hoppas det.
Vi ska börja high school tillsammans! Vi måste fira.
Vi gör nåt som våra mammor skulle avsky.
Jag tänkte mig en glasstrut.
Med farlig topping.
Jag känner mig som en värsting.
Nu måste jag komma på hur jag ska dölja det för mamma.
Okej. Klartecken från läkaren, och färgat hår.
Nu ska jag bara köpa nya kläder
och sänka Gwenny, sen är jag redo för high school.
Ska du verkligen fortsätta med den fåniga fejden?
Vad har jag för val? Ska jag låta henne vinna?
Det är en oändlig hämndcirkel. Tror du att nån kan vinna?
Ja.
Jag.
Vi facetajmar Hannah och Reagan och visar vårt hår.
Bra idé.
Rakar sig Lucas med den här?
Va? Jag vill inte lukta på den!
Katie, vänta.
Vi kan överraska dem när vi ser dem.
Okej.
Det är mamma. Vi hörs sen.
Kom igen, var är du?
Tänker du ta i varenda kaka?
Varför har varenda kaka bara en ensam chokladbit?
För att du har en ensam förälder.
Inget?
Jag går över till Alexa. De har Milanokakor.
Ta med en till mig. Och nåt fint till lunch imorgon.
Så hur känner Alexa inför skolstarten?
Hon är redo.
High school är en stor förändring och hon har varit med om mycket.
Jag skulle veta om hon var orolig. Vi kan typ läsa varandras tankar.
Som nu. Det är hon som messar.
Ja.
Jag vet vad hon skriver. "Se inte Project Runway utan mig."
Nästan. Det står "möt mig i trädet när du vet att din mamma sover".
Jag ska givetvis svara "ledsen, men då sover jag ju själv också".
Jag borde nog agera förälder här, men jag ska ta ett bad.
Vad tog sån tid?
Menar du inte "tack för att du gick ut efter läggdags
trots att du inte vill göra sånt du kan hamna i knipa för"?
Hämta mörka kläder och så många toalettrullar du kan.
-God natt. -Katie, vänta! Det är viktigt.
-Jag ska slänga toapapper på Gwennys hus. -Det låter kul!
-God natt. -Katie, kom igen!
Vill du minnas en barndom där du aldrig slängde toapapper på ett hus?
Ja. Det vill jag verkligen.
Vad är det med dig, Alexa? Du är ju helt galen.
Jag behöver verkligen det här.
Det får mig att tänka på nåt annat.
Snälla?
Herregud. Okej, jag är med.
-Det här blir kul! -Jack!
Lägg dig, och håll tyst om det här.
Jag kan följa med och hålla tyst.
Jag kan låta bli att strypa dig.
Mamma säger att du inte får strypa mig mer.
-Okej, då gör vi det. -Jag hämtar toapapper!
Jag hämtar toapapper!
Ska vi verkligen göra det här?
Ja, det ska vi.
-Snyggt kast, Jack! -Tack!
-Du, mår du bra? -Du vet att jag hatar den frågan.
Som min bästis får du aldrig fråga igen.
Som min bästis får du inte trötta ut dig.
Jag sitter tills jag känner mig...
-Bättre? -Nej. Inspirerad. Gå till buskarna.
Det här är den bästa kvällen i mitt liv!
-Jag är redo. -Okej.
-Är det min mössa? -Du ska få tillbaka den. Fokusera nu!
-Alexa, det här är inte Gwennys hus! -Inte?
Det står "Idri".
Herregud! Det är rektorns hus!
Jack, vi måste dra!
-Lex, låt bli! -Jag är nästan klar.
Vi måste sticka på en gång!
Vad tror ni att ni sysslar med?
Jag ska ringa era föräldrar. Nu sitter ni riktigt i klistret.
Det känns konstigt i hjärnan.
Det gick bra!
Jag hoppas att rektor Idri inte minns mig.
Jag var så skötsam, och vill inte göra henne besviken.
-Nu handlar det om Alexa, Dave. -Javisst. Givetvis.
Jag förstår bara inte varför du gjorde nåt sånt.
Och ni tog med Jack. Det är inte likt dig, Katie.
Förlåt för att Alexa drog in Katie i det.
Så känner jag inte, Lori. Katie är ansvarig för sina handlingar.
Vi kan ta itu med tjejerna själva, men vi måste vara enade mot Idri.
-De får inte börja här med dåligt rykte. -Jag håller med.
-Idri kan vara skrämmande. -Jag är inte rädd för henne.
-Jaha... -Det var hennes dotters fel!
-Jennifer! -Jag är rädd för henne.
Varsågoda.
-David? -Men hej! Rektor Idri.
Är en av förövarna din?
Till mitt försvar är jag rätt frånvarande.
Jag är pilot, så det är "Kapten Dave".
-Vi ska nog gå in. -Uppfattat.
Avstängd i tre dagar? Det är så orättvist!
Det var bara en dag först, men sen började din mor prata.
Du fick tre dagar, din mor är portad från skolan i en månad.
Det är så orättvist!
-Du sparkade till sopkorgen. -Jag halkade.
Två gånger?
Det kan inte vara sant. Vi får ingen första dag i high school.
Idri är galen.
Har vi det här att se fram emot i fyra år?
Jag har en idé!
Vi kan gå på Crawford High istället.
-På andra sidan stan? Vi känner ingen där. -Och de är våra rivaler.
Nu vet jag! Mamma, du kan hemskola Katie och mig.
Ska vi inte gå i high school alls? Det är ju galet.
-Vi kan plugga i pyjamas. -Vi har väntat på high school sen fyran.
Och jag jobbar.
Pappa, vill du hemskola oss?
Jag älskar dig... men nej, verkligen inte.
Inte jag heller.
Inte för att nån frågade.
-Alexa, vad är det verkliga problemet? -Vänta.
Visste du att Idris bodde där?
-Hur ska jag veta var hon bor? -Du hade hennes adress i fickan.
Du ljög om Gwenny.
Du ville hamna i knipa. Varför gjorde du så mot mig?
Toapappret är slut!
Gå härifrån, Alexa.
Jag har en kaka med två chokladbitar i.
Jaså, är det du?
Hoppades du på personen du bad gå härifrån?
Lori kom hit med din mössa. Hon sa att Alexa är jätteledsen.
Bra. Rätt åt henne.
-Gå dit och prata med henne. -Aldrig! Hon borde komma hit.
Oj, tre!
Hon ljög för mig, mamma.
Okej.
Jag är ledsen, raring.
Åh, Alexa.
-Varför sa du inget? -Om vad?
-Mössan? -Du fick ju tillbaka den.
Nej, Lex. Jag såg ditt hår i den.
Massor.
Varför är du så arg?
Det är jag som tappar håret.
Jag är din bästa vän.
Du skulle ha berättat vad som händer.
Jag struntar väl i ditt hår.
Okej.
Jag vill inte tappa mitt dumma hår.
Men nu händer det. Och just när skolan ska börja.
Så därför ville du bli avstängd.
Jag hoppades på relegering, men Idri har blivit mesig.
Jag vill inte gå i skolan så här.
Men jag vill inte vara utan skolan utan dig heller.
Vad rart.
Och taskigt.
Det är rarkigt.
Förlåt.
Att tappa håret är hemskt, men det handlar mer om...
Att alla vet. Men vad gör det att de vet?
Då blir jag "den sjuka tjejen".
Jag vill att det ska vara som förr.
Jag vill spela basket,
inte dölja saker för mina vänner, och sänka Gwenny.
Men när skolan börjar kommer folk inte att se mig...
Alla kommer att se cancer.
De kommer att se mig som "sjuka tjejen", och jag är mer än så.
Det kommer de att märka.
Du kommer att göra nåt galet och dumt,
och alla kommer att se exakt vem du är.
Ja.
Men ibland suger det verkligen.
När jag började tappa håret fick jag panik,
och jag drog med mig dig i fallet.
Förlåt.
Jag har en idé.
Menar du att jag ska raka av det? Då kommer ju alla att se.
Tänk om det inte bara är dig de ser.
Okej, Katie. Lägg undan den.
Du är den bästa kompisen man kan ha...
Herregud, Katie!
Åh, du gjorde det verkligen.
Du.
Så länge du är min bästa kompis...
...går du aldrig igenom nånting ensam.
Menar du det?
Ja, jag kan ju inte ångra mig nu.
Så...
...hur ser det ut?
Riktigt illa.
-Och jag, då? -Det ser inte klokt ut.
Lovar du att inte dölja nåt från mig, då lovar jag att sänka Gwenny åt dig.
Det är taget.
-Vad ska vi ha för tatueringar? -Va?
Nej, inte idag. Jag tänker framåt.
Ju äldre jag blir desto tydligare inser jag
att i vissa stunder i livet behöver man en vän.
Men ibland får man nåt ännu bättre. Man får en Katie.
Tre, två, ett.
Jag har dig
Vi gör det tillsammans
Undertexter: Henrik Persson