Veste, to ime, Hasse P ...
Lebdelo je kot helikopter nad mestom Köping.
Mesto je tisti dan dvignilo mestno zastavo, kajne?
To je bil čudovit dan. Vse oči so bile stalno uperjene vame.
Ljudje so grdo govorili o meni: "Treba ga je strpati v norišnico!"
Ko razmislite o življenju ...
Je kaj boljšega od tiste sendvič-torte?
Ne, ni.
Tista torta je bila vse.
MOJSTER ZA TORTE
Pošten bom, Hasse,
ti odskočni čevlji so tvoja najbolj čudna zamisel.
Če bi bil vztrajnejši pri njih, bi bil danes milijonar.
KAKO SE GA SPOMNIM
Jaz ne bi bil tako prepričan. –Jaz pa. Hudičevo hitri so bili.
Ljudje!
Ti odskočni čevlji so najnovejša uspešnica iz Hongkonga.
Dajem vam priložnost, da jih kupite od mene.
To je edinstvena priložnost. –Morava biti tu? –Mojbog, ne!
Tega mu ne bi smeli dovoliti. –V norišnico spada.
Imel sem deset let, ko sem prvič videl Hasseja P,
ko mi je poskušal prodati svoje čudne čevlje pred supermarketom.
Lahko jih takoj naročite, če vas zanimajo.
Ponje bi prišli v moje skladišče.
Pijandura! –Ne sramujte se. Spremenili vam bodo življenje.
Hasse, kaj se greš? –Zberi se.
Kam me peljete tokrat? Me boste vrgli na polje?
Ni bilo znakov, da mi bo Hasse tisto poletje spremenil življenje.
Ali komu drugemu. –Najlepša hvala. Res najlepša hvala.
Toda povedal vam bom smešno in malo žalostno zgodbo,
kako mu je to uspelo prav v mojem ljubljenem rojstnem kraju Köpingu.
Mesto je imelo vse.
Mange Produn je skakal na trebuh z višine petih metrov,
da bi ovrgel mit o tem, da vam drobovje vrže ven.
Njegova mama Nina Produn je bila znana po groznih glavobolih,
ki jih je poskušala omiliti z usnjenim pasom okrog glave.
Mange! –Utihni!
Bruna Kaminskega je trenirala njegova žena Sonja Kaminski
in lahko je rigal celo minuto brez prekinitve.
Najbolj priljubljen ati v Köpingu, Thommy Skott,
je lahko vozil vzvratno pri 100 km na uro.
Evangeličanski pridigar Andreas Trygg je bil razvpit po tem,
da je osvajal poročene ženske in to zelo neposredno.
Ste se že ločili? –Ne. Kdo vam je to rekel? –Kdo ...
Mama mojega sošolca Ylve Haglunda, Marianne Haglund,
se je zelo rada sončila in poročena je bila z moškim,
ki ga je zadela strela v Valburgini noči, 30. 4. 1979.
Thomas Ljungqvist je posnel le eno sliko na snemanje
in znan je bil po skrajni točnosti.
Živjo, Thomas.
V poskusu, da bi preprečili kraje po trgovinah,
so postavili kartonske slike naivnega policaja Birgerja Sjöberga.
Popolno, ustrezalo bo.
Birger je vodil tudi košarkarski klub, a je izgubil nadzor nad ekipo,
ko je v klub prišel Američan Jerry Baskerville. –Jebite se!
Na prvem treningu
je ponižal Birgerja, da ni nič ostalo od njega.
Treninga ni konec, dokler vedra ne boš napolnil z bruhanjem.
Kdorkoli je šel skozi Köping, ga je pozdravil Molčeči človek,
ki ni spregovoril niti besede, odkar mu je žena umrla v križišču.
Johan Hessleryd je stekel v picerijo,
kadarkoli je slišal, da je tam nekdo iz Stockholma.
Kupil je kebab in ga vrgel v Stockholmčana,
hkrati pa izvlekel božično darilo svojega očeta.
Če je vse šlo po načrtu, se je presenečeni Stockholmčan obrnil.
Potem je Johana zaslišal naivni policaj Birger Sjöberg.
S tem lahko udarite človeka. –Temu je namenjeno. –Menda.
Na koncu iz tega ni bilo nič. –Umiri se. –Ne bom se.
Super, Mange!
Te ljudi sem imel rad. Zaradi njih je bilo življenje v Köpingu zabavnejše.
Toda prebivalci Köpinga so trpeli za pomanjkanjem samozavesti.
Živeli smo v senci večjega mesta Västerrsa, 40 km daleč,
in nismo mogli najti lastne identitete.
Najbrž smo zato pogosteje menjali slogan kot druga mesta.
Prvi je bil: "Köping, med New Yorkom in Pekingom."
Naslednji poskus je bil: "Köping – ni velik, vendar je mesto".
Pa potem: "Blizu vsemu, daleč od dragega".
Toda naš najslabši slogan je bil ... Zdaj se dobro primite.
"Köping – mestna uprava."
Leta 1985 smo imeli nekaj slabih potez.
Arena v Köpingu, ki nikoli ni bila zgrajena.
Gledate kraj največje arene pod streho v nordijskih državah.
Sreča se je obrnila, ko je varilec Atila Baraz zadel milijon
na športnih stavah in postal prva zvezda Köpinga.
Vendar je dva dni pozneje Atila kupil ferrari in se preselil v Västerrs.
A to še ni bilo vse. IKEA je tisto leto ukinila prodajalno v Köpingu.
IKEA je bila pridih velikega sveta. Dala nam je občutek, da obstajamo.
Potem nismo več. To je slika z razprodaje pred zaprtjem.
Časi so bili težki, toda tisti dan se nam je nasmehnila sreča.
Rekli so nam, da bodo prvič na nacionalni televiziji
predvajali reportažo o Köpingu.
Na Kanalu 2 je drama "Noč je mati dneva" Larsa Noréna.
Tu na Kanalu 1 je vse mogoče.
Pričakovanja so bila velikanska in pred 20.00 so bili vsi pred tevejem.
Čas je za vznemirljivo tekmovanje za najdolgočasnejše mesto na Švedskem.
Gremo v mesto Köping.
Köping je industrijsko mesto, ki ga boste težko videli.
Tovarniški dim ovija mesto kot tančica.
Ta silos je visok 91 m
in z njega je mesto videti tako.
Zanimalo nas je, kaj domačini mislijo, da je najboljše v Köpingu.
Izkazalo se je, da smo že doživeli glavno mestno znamenitost.
Na silosu je zabavno, saj se tam kratkočasijo ljudje vseh starosti.
Vrtci in upokojenska društva tam uživajo.
V Café Bivurju ljudje uživajo v "Polovici", ponosu mesta.
Ostankom kolača z maslom, kremo in zelenim prelivom.
Ne, hvala. Zame samo kavo.
Je kaj posebnega glede Köpinga?
Ja, IKEA je nedavno zaprla svojo prodajalno, ki je imela izgube.
IKEI še nikjer na svetu ni bilo nikoli treba zapreti prodajalne.
Köping je lepo mesto, lepo mesto, lepo mesto.
Köping je lepo mesto, lepo mesto.
Ne, mislim, da malo pretiravamo.
Ta reportaža je vse v Köpingu močno razburila.
Ponižali so nas in se nam posmehovali v najbolj gledanem času
pred milijoni gledalcev.
Razglasili so nas za najdolgočasnejše mesto na vsem Švedskem.
Toda v stanovanju v Scheele Roadu 21
se je Hasse P. Močno opijal že osem dni zapored
po polomu z odskočnimi čevlji.
Pozno ponoči štejem solze.
Rad imam ta obup, saj me ohranja pri življenju.
Zase iz aparata kupim pornič.
Domov grem masturbirat. –Kako žalostno življenje.
Toda navadiš se,
moraš se navaditi na to.
Mojbog, kako usrano se počutim.
Dovolj imam. –Ha?
Sit sem tega. –Daj no!
Meni gre super.
Če se misliš vdati, si pri tem sam.
Se vidiva, ko se vidiva, Hasse.
Adijo!
Kako čudovit dan.
Vse telo vam preplavljata življenje in energija.
Vsekakor. –Ja, vsekakor.
Hasse, sveže zapuščen in osamljen, se je na tleh na hodniku odločil,
da prvič v življenju res poskuša ostati trezen.
Kaj se je zgodilo, Edit? –Ellen.
S čisto vztrajnostjo se je zaposlil kot socialni delavec.
Njegova naloga je bila, da otroke odvisnikov vozi
na zabavne in malce čudne izlete.
To so odlične čokoladne cigarete. Vzemite.
Inhaliranje pomeni, da v pljuča potegnete čim več dima.
Predstavljam vam ...
To je "Pokličite nas in predvajali vam bomo".
... Humak Ströbo.
Jaz sem Hasse Tellemar. S kom govorim?
Ime mi je Sylvester. Živim v Hagforsu.
Kličete iz Hagforsa? –To je 100 km severno od Karlstada.
Kakšno je vreme? –Skozi okno moram pogledati, preden odgovorim.
Ljudje so nekoristni. Poslušajte.
Če ste v najboljši švedski radijski oddaji "Pokličite nas ... ",
se morate potruditi, morate se izkazati!
Tudi mi bi to hoteli.
No ...
Šest, pet, štiri, tri, dve, ena!
Dajmo, Hasse! –Gremo, strahopetec!
Hasse! Hasse! Hasse!
To je bilo samo preizkusno obdobje.
Otrokom ste pustili kolesariti na prometni cesti,
ko ste vi ležali nezavestni. Veste, kako slabo je to slišati?
Žal mi je, toda ne morete ostati v tej službi.
Morate mi dati še eno priložnost.
Hasse, upam, da se ne boste vrnili k starim navadam.
Vse bo v redu. Nekako bo že. Bo že.
Gustaf ... Gustaf!
Ne!
Najprej, 15 minut krajevnih novic.
Bova dirkala? –Ja.
Prebivalci Köpinga so razočarani nad nacionalno TV mrežo,
na kateri je Jan Guillou razglasil Köping za najdolgočasnejše mesto.
Veliko gledalcev se je pritožilo nacionalni TV mreži ...
Ješ sestavljanko?
Birger Sjöberg je košarkarski trener.
Zadnje tedne smo odigrali veliko gostujočih tekem.
Ljudje se nam povsod smejejo.
Mislili smo, da bo to zvodenelo, toda postaja vse hujše.
Kmalu bodo vsi mislili, da je Köping res najdolgočasnejše mesto.
Končali bomo v "Guinessovi knjigi rekordov".
Drzno je, da nas tako izkoriščajo. Je to mogoče kako popraviti?
Molčali bomo. Iz tega ne bomo delali težave.
Hej! Vzeli ste knjigo in kar odšli? –Vrnil jo bom, vrnjena bo!
IKEA, ki je nedavno zaprla vrata v Köpingu,
jih bo odprla v Västerrsu.
Edino, česar se lahko spomnim, je,
da ni pošteno, da bo Västerrs dobil IKEO
po tem, ko so jo zaprli v Köpingu ...
Živjo. Jaz sem Hasse P.
Prišel sem vam povedat nekaj, kar vam bo za vedno spremenilo življenje.
Preizkušajo sirene za zračni napad.
Se ta vonj širi od vas?
Alergična je na močne vonjave. –Do sem duhamo vašo kolonjsko.
V tem je tudi smisel.
Preveč je.
Ste kaj hoteli?
Ja! Stekleničko vichyja in tri punč rolice.
Samo gazirano vodo imamo.
Torej samo tri punč rolice. Gazirana voda je sranje.
15 kron.
Izvolite.
To je "Guinnessova knjiga rekordov". Najboljša knjiga na svetu.
Če pridete vanjo, ste se zapisali v zgodovino.
Če se hočete zapisati v zgodovino, morate narediti kaj edinstvenega.
Neki Španec je pojedel vso letalo.
Eno leto je potreboval, toda pojedel ga je.
Kaj se je zgodilo z njim? –Končal je tu.
Kako se je počutil?
Koga briga? Zapisal se je v zgodovino.
Tudi mi bi se morali. –Mi?
Barabe v Stockholmu je ne bodo kar odnesle z žalitvijo mesta.
Predlagam, da pečemo skupaj.
Kaj velikanskega.
Punč rolice? –Ne, ne, ne.
Nekaj, kar bomo rezali. Punč rolic ne delite.
Tradicionalno švedsko sendvič-torto. –Sendvič-torto?
Drži.
Vsi imajo radi sendvič-torto. Celo pisateljica Astrid Lindgren. –Ja?
Odrasla je ob sendvič-torti doma na vasi.
Končala je v nobel Stockholmu, toda torto ima še vedno rada.
Hočete, da spečemo sendvič-torto?
Najvišjo na svetu.
Mogoče mislite najdaljšo?
Spekli bomo najdaljšo sendvič-torto na svetu.
Dolga in vijugasta življenjska pot je pripeljala do trenutka,
ko je Hasse P. Zatresel Café Bivur s svojo genialno idejo.
Hasse je pustil srednjo šolo,
ker ni mogel povsem obvladati branja in pisanja.
Postal je tipična "deklica za vse",
ko je potoval pod državi
in opravljal dela, za katera ni izdajal računov.
Kaj je s prometnim davkom? –Davkom?
Imel je vrsto katastrofalnih poslovnih idej.
Kot denimo celoletno restavracijo s potočnimi raki na meniju.
Zdaj grem.
Ali bazen z žogicami, ki jih je kupil, ko so zaprli IKEO.
Hasse je bil prepričan, da bodo ljudje drli tja,
čeprav ob bazenu ni bilo trgovine.
Toda vsakemu Hassejevemu podvigu je bil največji sovražnik alkohol.
In vsakič se je spet napil.
Pridružil se je tolpi, ki je Fincem pokazala, kje jim je mesto,
kadarkoli so jedli v kitajski restavraciji.
Navkljub vsem težavam
je Hasse v 80-ih sanjal o karieri velikega direktorja,
kakršen je bil najbolj karizmatičen švedski poslovnež, "SAS–Janne".
Vse leto je bil zagorel in porogljivo se je smejal svoji ženi,
kadarkoli je rekla, da ga bo pretirano sončenje stalo glave.
Prijateljica iz otroštva, Ulrika Lütsche, mu je razkrila skrivnost
SAS–Jannovega fantastičnega uspeha.
Ko je na pomembnem sestanku, si predstavlja, da so vsi goli.
To mu daje psihološko prednost.
Ko je premier Olof Palme imel govor v Köpingu,
je Hasse začel zadnjo od svojih številnih slabih zvez.
Kako je ime lepi dami? –Gunilla.
Gunilla? Me veseli, da sva se spoznala.
Klicali so jo Draga Gunilla, ker je bila iz Stockholma.
V Köpingu ste zato bili snob.
Hasse je bil resnično zelo impulzivnen romantik.
Štirikrat se je poročil, zaročil se je dvanajstkrat.
Nekajkrat na teden se je Hasse potil v krajevni savni,
saj po Ulriki Lütsche dobite najboljše zamisli pri 110 °C,
ko so vaši možgani na drugem planetu.
Ta nasvet bo zelo vplival na potek naše zgodbe.
Neki starejši tip je danes prišel in kupil punč rolice.
Sprašujem se, ali ga je mama poznala.
Prišel je z noro idejo.
Danes hočejo vsi postaviti novi rekord.
On predlaga, da naredimo najdaljšo sendvič-torto na svetu.
Mogoče se boš s tem vrnil v posel.
Pri tem bi sodelovala vsa družina.
Hočem reči, da bi bilo mami všeč.
Veš, kako je vstajati ob pol treh zjutraj šest dni na teden.
V nedeljo imajo vsi takega mačka, da ne morejo niti na kavo.
Življenje se odvija zunaj pekarne, ki si mi jo podtaknil.
To je samo njena sapa, ati.
Naredi kaj za nas.
Krasno.
Tako. Super. Hvala.
Zadovoljen sem. Srečno. –Hvala.
Kdaj se bo zgodil ta spektakel?
Čez štiri tedne. Tu bo tudi "Guinessova knjiga rekordov".
Tisoče ljudi se bo pridružilo zabavi.
Res to mislite? –Seveda.
Veliko jih misli, da bi se morali pritajiti po tisti oddaji.
Prav nasprotno.
Potrebujemo nekaj, kar bo proslavilo Köping.
Imamo Scheeleja.
Scheeleja? –Ja. Odkril je kisik.
Odkril je kisik? –Ja.
Kisik je vedno bil tu.
Nič lažje ga ne vdihneš, ker ima zdaj ime.
Prav toliko ga je bilo že takrat, ko se še ni imenoval kisik. Drži?
Nekaj pozitivnega potrebujemo.
Odlično. Hvala.
Je to vse, kar potrebujete? –Ja. Odlično.
Kaj hudiča je to?
"S Sjömanovimi iz Café Bivurja
bo Hasse P. Naredil najdaljšo sendvič-torto na svetu."
Lahko bi bilo zabavno. –Lahko bi me najprej vprašala.
Nikoli ne bi privolil. –Seveda ne bi.
Kaj si naredil?
Prebodel si napačni uhelj. Uhan imaš v gejevskem uhlju.
Nimam. Desni uhelj je gejevski.
Pravi kdo? –Pravi punca v Västerrsu, ki mi ga je prebodla.
V Västerrsu mogoče nisi gej, v Köpingu pa si.
Pa če preluknjam oba uhlja? –Potem si bi.
Bi? –Biseksualen. Všeč so ti punce in fantje.
Če si moški? –Ja. In tudi če si ženska.
Ne bomo pekli torte. –To bi lahko atija vrnilo v življenje.
In v to bi vključila Hasseja P, tega hudičevega pijanca?
Veš, kakšni so? Samo prazne zgodbe.
Čisto tako kot mama. –Bolj odprt moraš biti za ideje.
Bedak je. Res mi je žal.
Ni pomembno. Navajena sem.
Si kaj hotela?
Bi rada proslavila Köping s sendvič-torto?
Ne zapravljaj časa.
Hasse ... Zguba je.
Vse, česar se dotakne, uniči.
Vse mesto se ti bo smejalo, ko bo projekt propadel.
Ne ... Ne. Ne.
Ne!
Kdaj se je to zgodilo?
To je tudi zgodba o mojem atiju.
Mojbog. Ne vem, kaj bi rekel.
Kaj se je zgodilo?
Marc Chagall je umrl.
Vsi modernisti odhajajo, drug za drugim.
Moj ati je bil najbolj prijazen človek na svetu,
ampak ni bil kot drugi atiji v Köpingu.
Lars! Spet si kupil napačne vložke. –Bog mi pomagaj.
Higienski vložki so vseh oblik in velikosti.
Vse je odvisno od količine krvi, vajina mama pa močno krvavi.
Mama se je odkrito posmehovala atijevi spolni nerodnosti.
Ko sem prebrskal predale njegove nočne omarice,
sem odkril, da se je vsaj trudil biti boljši.
Ati je hotel, da se naučim več o temnejših plateh življenja.
Imel sem devet let, ko me je peljal v kino na film "120 dni Sodome".
To je bil Pasolinijev zadnji film. Po premieri so ga ubili.
Prostitut ga je 15-krat povozil z avtom.
Zato, ker so kakali drug po drugem?
To je drugi način izražanja ljubezni. Z mamo sva tradicionalna.
O atijevi nespretnosti so govorili vsi v mojem razredu
še od kratkega roditeljskega tečaja o vzdrževanju avta.
To je tekočina za vetrobransko steklo. Bi jo kdo natočil?
Veliko je lukenj, ki bi jih lahko izbral.
Lahko obrneš ... Ne, ne, na tej piše "nevarno".
Lars! –Kaj, če ...
Imaš robček?
Ati je imel tako rad Francijo, da je postal katoličan.
Menil je, da je vse dobro prišlo iz Francije,
vključno s pesmijo "My Way".
Greva po higienske vložke za mamo.
Veš, kako se reče vložki po francosko?
Da bi pokazal ljubezen do Francije, je nosil baretko.
Chagall je proti koncu življenja tehtal samo 27 kg.
Kot ptiček je bil, ko ga je znotraj razjedal rak.
Njegova zadnja želja je bil kozarec sauternesa iz Bordeauxa.
Zdravniki so mu morali na silo odpreti čeljust in ga vliti s pipeto.
Umetniki niso nikoli srečni, Filip.
Moj ati res ni bil kot drugi očetje v Köpingu.
Ati, vrata so zaklenjena.
Najbrž so me ljudje zato imeli na piki.
Teci, Filip. –Malo hitreje!
Ste se ločili? –Ne. Kdo vam je to rekel?
Kdo? Tisti tip, ki dela za pultom v delikatesi.
Ne pozabite na tekmo v soboto. Se vidimo ob osmih. Dobro je bilo.
Bravo! Odlično, Filip.
Ste vedeli, da je francoski vezist Marius Trésor
kadil 60 cigaret na dan in vse so bile črne ...
Prekleto! Thommy Skott.
Thommy! Thommy! Thommy!
Filip, greva domov.
Poglej njegovo čudno baretko.
Poglejte, kako je umazan.
Zaradi tebe me imajo na piki.
Namigoval je na spolno dejanje, ki ga izvajaš z usti.
500 metrov?
"Guinnessovi knjigi rekordov" sem obljubil 500 metrov
in to bodo dobili.
Sliši se veliko, toda najlepše je, da je res veliko.
To je 1640 čevljev! Veste, koliko je to?
Riti ne bi smeli polagati tja, kjer pečemo pecivo.
500 m dolga vrsta zadovoljnih ljudi, ki jedo našo sendvič-torto.
10.000 ljudi jo bo jedlo. –Niti Carola jih ni privabila toliko.
Zato, ker je evrovizijska zvezda, ne sendvič-torta.
Z dolžnim spoštovanjem, seveda.
Izvedljivo je. Lahko jo delamo v intervalih.
Saj tako delamo vso noč.
Dajte! Zabavno bo.
Jaz bom zadolžen za prodajo 10.000 vstopnic.
Ko bo prišel čas za svetovni rekord, vam bom vrnil.
Kar bo ostalo, si bomo razdelili ali podarili Afriki.
To počnete te dni, kolikor slišim.
Tako je prav. To bo moja postaja.
Atijeva je. Že več let je nismo uporabljali.
Kakšno vlogo ima vaš oče pri tem?
Niti prsta ni dvignil, odkar je mama umrla.
Richard Dybeck je napisal švedsko himno.
Iz Köpinga je bil. Domačin.
Proslavil je Köping. Zdaj smo mi na vrsti.
Hej! Hej.
Ti starodavni, ti svobodni,
ti gorati sever.
Ti tiha, ti radostna lepota.
Pozdravljam te, najlepša dežela na svetu.
Tvoje sonce, tvoje nebo, tvoje podnebje tako zeleno ...
Odlično. Iti moram.
Kam? –Poiskati si moram pisarno.
SAMO PAPIR
Dobili ste Hasse P. D. O. O.
Trenutno smo zelo zaposleni. To je telefonska tajnica.
Po pisku pustite sporočilo in poklicali vas bomo nazaj.
Skozi vidim.
Zvito. Klicala sem vas ... –Vse je urejeno.
Za to potrebujemo dovoljenje. Policija je prišla.
Policija? –Očitno so prebrali v časopisu.
Niso mogli priti do vas. –Mene? Kaj sem naredil?
To morate izpolniti, ker ste vi odgovorni.
Izpolni to zame.
To mi ni všeč. Preveč birokracije je.
Moram vpisati tudi številko socialnega zavarovanja? Ah ne!
Če se zmotiš pri številki, te preganjajo do smrti.
Kako gre prodaja vstopnic?
Odlično.
Ste že začeli? –Prodal sem jih ... nekaj.
Popoldne grem ven. –Zdaj takoj. In izpolnite obrazec.
Poskušali smo pred tekmo, celo z navijačicami,
toda ljudi to ne zanima.
Zanima jih samo košarka. Vsem dol visi za tvoje velike načrte.
Dam ti največ dve minuti. –Čakaj ...
Lahko greva po kakšni drugi poti? –Samo ovinek bova naredila.
Pojdi naprej. Dohitel te bom.
Dam ti največ dve minuti.
Glej, glej. Kdo je to? Se seliš v Monako?
In nobel aktovka s super pomembnimi dokumenti.
Pozdravi vse v banki. Ti ne moreš zamenjati dlake.
Cesarjeva nova oblačila.
Ne skrbi. Kmalu se bo vrnil sem na klop.
Primi to. Komu bi to moral dati?
Stran A. Najglasnejše, ko me spuščajo.
Ne spremeni tega v cirkus. Rekel sem, največ dve minuti.
Tako! Tako!
Višje, višje.
Ljudje prihajajo. Zadrži jih še malo zunaj.
Ne morem. –Moralo bi biti presenečenje.
Si se ločila? –Kdo ti je to rekel?
Čakaj, da se spomnim. Mislim, da je bil Per Granberg.
To ni res. –Razumem.
Začnimo!
Pozdravljeni!
Odlično!
Preden začnemo, je tu fant ...
Rad te imam, Birger!
Rad bi vam povedal nekaj besed. Zaploskajte mu.
Zdaj pa glasba.
Daj glasbo bolj na glas.
Super ti gre, Hasse!
Lepo pozdravljeni. Pozdravljen, Köping! Kako ste?
Jaz sem Hasse P.
Tudi jaz sem bil jezen kot vi, ko sem videl oddajo o Köpingu.
Da bi Köpingu vrnili slavo,
sem se odločil narediti najdaljšo sendvič-torto na svetu.
Za Köping boš vse samo poslabšal.
Mojbog, odvraten je. –Se bo tekma začela?
Postavili bomo svetovni rekord.
Po tekmi bom zunaj za mizo prodajal vstopnice.
Končajmo! –Vrzite ga ven!
Hočete videti, kako Baskerville zadene koš?
Nimamo rezervnega stekla!
Kot sem rekel, hočete videti Baskrevilla, kako zadene koš?
Jerry, nimamo rezervnega stekla.
Prideš k meni na pijačo?
Ne morem.
Torej srečno.
Na zdravje, Hasse. Na zdravje.
Preveč pričakuješ, Hasse. Samo razočaran boš.
Razočaranje je vse, kar poznam.
Zato sem hotel narediti nekaj novega.
Nekaj kot ...
Res narediti nekaj.
Nekaj, kar lahko izpeljem.
Toda sendvič-torto? –Ja, najdaljšo torto na svetu.
Hasse, Hasse, Hasse ...
Nihče ne bo poslušal človeka, kot si ti.
Naredili smo: 100 m
Naredili smo: 220 metrov
Ojoj! Zdi se, da se je nekaj zataknilo.
Bravo! Polčas.
Ja, toda zamrzovalnik je poln.
Potrebujete drug zamrzovalnik? –Velik. Poglej sem.
Ojoj! Čudovito.
Sladoledar ima največjega v Köpingu. Zmenil se bom za sestanek.
Oblasti so spet klicale. Očitno še nimamo dovoljenja.
Si poslal obrazec?
Prekleto, Hasse!
Takoj nam bodo izdali dovoljenje, toda zdaj moraš tja.
Lahko to narediš ti namesto mene? –Zakaj bi?
Zato, ker ...
Težko govorim z ljudmi.
Hasse, ti si za odnose z javnostjo. –Nisem. Ne pri teh ljudeh.
Običajni ljudje so. Daj no.
Spekli smo 250 m torte. To je tvoje delo.
Pokaži jim, kdo je šef. Pojdi tja. Takoj!
Si še tu? Pojdi!
Nikoli ni tako malo ljudi imelo tako veliko ...
Nikoli ...
... tako malo ... Ne!
Govorite meni?
Najdaljša na svetu ...
V redu, Hasse. Dali ti bomo dovoljenje. Toda ne osramoti nas.
Vodo Vichy.
Kdo pa je to? –Hej!
"Največja in najokusnejša na svetu. Hasse P."
Točno. To je res.
Si tudi ti največji in najokusnejši?
Si ti iz krajevne sladolednice?
Sem.
Hvala, ker si se sestala z mano.
Lahko uporabimo vaš zamrzovalnik za svoj kruh?
Nočem govoriti o poslu.
Moraš mi pokazati, kaj imaš. Kako rada imam to pesem.
Če se ne bova poročila, se bom ubila.
Poglejte nevesto.
Tako. Odlično.
Ha, ha! Popolno.
Nevihta, ki je razdejala vzhodni del Švedske, pojenja,
vendar bi lahko zavila na sever. Suh veter z jugozahoda
bo jutri pihal na Švedskem in razgnal oblake.
Občasno bodo še plohe, toda zahodna obala bo sončna.
Nočeš iti? Kdaj si bil zadnjič na poroki?
Vsaj na večerji ostani, potem lahko greš.
Misliš, da si edini, ki jo pogreša?
Nehaj se smiliti sam sebi.
Pet let je minilo.
Kaj hudiča ti bo to? Misliš, da je mama notri?
Kako ne razumeš? Svojega atija hočeva nazaj.
Si se torej ločila? –Kdo ti je to rekel?
Naj vidim. Mogoče ...
Rigmor Norberg, mislim, iz videoteke.
To ni res.
Od kod poznaš Hasseja?
Upam, da ste uživali v avokadu.
Zdaj pa, edini profesionalni govornik večera.
Hassejeva prijateljica iz otroštva Ulrika Lütsche!
Čudovito!
Torej, Hasse ...
Neverjeten si. Jebeno čudovit.
S Hassejem se dobro poznava.
In čeprav sva prijatelja od nekdaj, nikoli nisva bila skupaj.
Toda hvaležna sem, da nisem bila poročena z njim.
To ni moj prvi poročni rodeo.
Prva je bila Anna, sledile so Karin, Sofia, Pernilla ...
In zdaj najnovejša ... Iskreno, ne vem, kako ti je ime,
zato te bom klicala kar "žena iz sladolednice".
V peto gre rado, Hasse! Čestitam!
Agnetha. –Ime ji je Agnetha.
Je to res? Si bil štirikrat poročen?
Izmišljuje si. –Odgovori. Si bil štirikrat poročen?
Ali si samo spal z njimi? Povej po resnici.
Kaj hudiča ... –Je bil poročen z njimi?
Dolgo sem živel! –Ne! Poslušaj me!
Pusti me, lažnivec. Res si tako slab, kot pravijo drugi.
Mojbog! Mislila sem, da si ji povedal.
In tu je prava melodija, ki ustreza temi.
Kruh vtakni tja, kamor sonce ne posveti.
Mislim, da je to dobro sprejela.
Si se že ločil? –Sem.
C'est la vie.
Toda nismo še premagani. Del lahko rešimo.
Se hecaš? –To je konec.
Pospešili bomo postopek in pekli tudi podnevi.
Ponoči in podnevi.
Mi? –Naučil se bom peči.
Dovolj te imam, Hasse! To je nemogoče izpeljati.
Tu je eden. Tri, štiri, pet ...
Vzel jih bom. –Kar daj.
In ta. Pa ta?
Hej, živjo.
Jaz sem Hasse P, fant, ki peče s tvojima otrokoma.
Naleteli smo na nepričakovane težave,
ostalo pa nam je le še štiri ali pet dni.
Takoj moramo speči še 300 m
in slišal sem, da si najhitrejši pek na Švedskem. Je to res?
To je tvoja priložnost, da še uspeš postaviti svetovni rekord.
To bi veliko pomenilo. Posebej tvojima otrokoma.
Sem slišal ja? Je bil to ja?
Težko rečem, ker tvoj obraz nič ne izdaja.
Vem, da trpiš. Trpita tudi tvoja otroka. Tudi jaz trpim.
Ne moreš se kar predati in upati na najboljše.
Zbrati se moraš in spet postaviti na noge.
Tisočkrat sem to naredil.
Razočaral sem vse delodajalce, vse ženske in vse prijatelje.
Vse sem naredil narobe.
Toda tokrat bi rad naredil nekaj, kot je prav.
Ne pravim, da si kot jaz.
Zbujal sem se v jarkih, v blatnih mlakah.
Mogoče se ti nisi, toda tudi ti si razočaral ljudi, svoja otroka.
To lahko popraviš. Vse lahko spremeniš.
Ne živi v preteklosti. Veliko bi nam pomenilo, če bi nam zdaj pomagal.
Ne moreš samo ...
Lahko pa tudi samo sediš, dokler ne umreš.
Dajmo, Lars.
Pojdi!
Ljubi bog!
Filip!
Filip! Greva domov k mami in Lindi.
Mi štirje bomo skupaj jedli. Imeli bomo lep družinski večer.
Filip.
"Največja in najokusnejša na svetu. Hasse P."
Hočete vstopnico? –Najdaljša sendvič-torta na svetu.
Mislim, da nam bo uspelo. Očka peče ves dan, kot bi znorel.
S Pellejem pečeva ponoči. –Res?
Birgerjevi mladi košarkarji bodo pomagali zjutraj na dan rekorda.
Koliko vstopnic si do zdaj prodal?
Koliko? –Poglejmo ...
Kaj hudiča je to?
Koliko vstopnic si prodal, Hasse?
Dobro mi je šlo.
Okrog devetdeset.
90? –Tam nekje.
Obljubil si 10.000. –Ja, toda te vstopnice niso ...
S Pellejem sva vložila ves svoj denar.
Ne bova ga več videla, kajne?
Ali imaš kakšen genialni skrivni načrt?
Misliš, da si pomemben v tej obleki, v tej izmišljeni pisarni.
Pred vsem mestom sem se osmešila.
Res si bedna pijandura, kot pravijo drugi.
Vroče je postalo in Hasse je vedel, da si mora izmisliti kaj izjemnega.
Kmalu je v glavi skoval čudaški načrt.
Izposoditi si bo moral 5000 kron.
Njegova prijateljica Ulrika Lütsche
je poklicala svojega živčnega moža Rickarda Lütscheja,
ki je podedoval 20 milijonov kron
od daljnega sorodnika v takratni Zahodni Nemčiji.
In čeprav je skopuha zato bolelo srce,
je Rickard naredil, kar mu je bilo ukazano.
Da bi Hesse prodal 10.000 vstopnic, je potreboval
nekaj boljšega kot 500-metrsko sendvič-torto.
Prepričan je bil, da bi ljudem v Köpingu bila všeč tombola
z neverjetno nagrado, kot je
najdaljša jetrna pašteta na svetu.
Hasse je neomajno verjel v jetrno pašteto kot koncept.
Toda ko je prišel čas, da govori z novinarji,
je nadležni novinar Lennye Osbeck vprašal:
"Imate težave s prodajo vstopnic?"
Hasse je nujno potreboval še kaj poleg sendvič-torte
in 30-metrske jetrne paštete.
Bi mogoče pašteto lahko predal bolj velikopotezno?
Hasseju je ostal še en kos sestavljanke,
ko je slišal glasove iz otroškega bazena
in šel pogledat, kaj se dogaja.
Čas je za zadnji kazenski strel. Dosezi ga in zmagali bomo.
Ni čas, da gre Filip v gol?
Vso tekmo je sedel.
Nič hudega, ati. –Res je. Ostanimo pri tem.
Ste slišali za izraz "psihološka vojna"?
Nasprotnika oslabite s spreminjanjem pogojev.
Nenadoma, brez napovedi.
Poglejmo lansko evropsko prvenstvo UEFE v Parizu.
Francija–Belgija, polfinale, kazenski streli.
Belgija mora zadeti gol, da bi zmagala. Še zrak se je umiril.
Francoski trener iz igre pokliče vratarja Joëla Batsa,
ki je igral ves turnir.
Vstopi Albert Rust, popolna neznanka.
Belgijski nogometaš ne ve, kaj naj si misli o Rustu.
Brcne žogo in Rust jo odbije čez mrežo.
Francija pride v finale in zmaga na evropskem prvenstvu.
Na uradno podelitev so prišli s helikopterjem.
Vzdušje je bilo neverjetno. Michel Platini je dvignil pokal,
ko je 60.000 Francozov vzklikalo od veselja, da jih je slišal ves Pariz.
Ja, toda zdaj smo v Köpingu. –Ne, v Parizu smo!
Tako je. V Parizu in Filip mora biti vratar.
Zmogel boš, sin. –Dajmo, Filip.
Dajmo, Filip!
–Veš, kaj moraš narediti?
Tako je! Vsi smo lahko junaki.
Hvala. Hvala.
Bravo, Filip!
PAZITE SE POLOMA S TORTO
"Bo res pijanec proslavil Köping?"
Delamo podnevi in ponoči, izgubljamo čas s tem sranjem.
Toda če bomo postavili svetovni rekord, bo to vsaj nekaj.
In izgubila bova pekarno. Denarja ne bova videla. Bankrotirala bova.
Trapasta pašteta je bila strel v prazno. –Kaj bomo naredili?
Če odpovemo, lahko 500 m kruha prodamo Västerrsu.
Misliš, da je Västerrs kot Stockholm?
Sta videla današnji časopis?
Saj ne misliš končati?
Rekla si, da je Hasse nezanesljiv. Prav si imela.
Priložnost imate narediti nekaj velikega.
Poslušate ljudi, kot smo mi. Ljudi, obsojene sedeti ob strani.
Vi lahko spremenite mesto. Vi in nihče drug.
Mama je odprla pekarno pred 40 leti. Ne morem je kar odpisati.
Ing–Marie bi to bilo všeč in to dobro veš.
Ne boš tega naredila zanjo?
No ... –Kaj sploh lahko naredimo v tej fazi?
Nocoj bo variete natrpan.
Naj Hasse nagovori občinstvo. –Na tekmi je bil odličen.
Bedak, ki se je smešil na tistih obročih.
Ni govoril iz srca. Tokrat bo.
Vstopil bo in bo iskren do samega sebe. Rekel bo:
"Ljudje iz majhnih krajev lahko prav tako uspejo."
Če jim bo to rekel, ga bodo poslušali. Bodo.
Naredimo tako.
Uhani v obeh uhljih?
Si zdaj biseksualen?
Ja, mislim, da sem. –Odlično. Tudi to je v redu.
Lahko grem ven in nekaj povem med odmorom?
Lahko. Toda za največ dve minuti.
Hej, se nisi ločila? –Kaj? Še poročila se nisem.
Kdo ti je to rekel? –Mislim, da nihče.
Gospe in gospodje. G. Jan Guillou!
Dobrodošli. Dobrodošli.
Veliko vprašanje je: Kako se bo vrnilo najdolgočasnejše mesto?
Spekli bomo torto.
Najdaljšo torto na svetu.
Hej, vi!
Drago občinstvo, takole bo. Köping bo vse spremenil,
saj bo Hasse P. Spekel torto.
Katera pijača gre k sendvič-torti? –Žgana. Tako se dela.
To je torta.
Najdaljša sendvič-torta na svetu.
Kaj je z vami?
Kaj počnete?
Sramotite se.
Kaj ste vi naredili za Köping? Nehajte se smejati.
Hasse! –Hasse!
Mah, pusti jih. Bedaki.
Kaj je tvoj naslednji korak? Se boš vdal?
Ne moreš se kar vdati.
Vedno si tako pozitiven.
Razumeš, da se ne morem vrniti in poskušati prodati vstopnice?
Nikogar ne zanima naša torta.
Navaden klovn sem.
Nisi. Nihče drug se ne bi spomnil česa takega.
Vsi potrebujemo ljudi, kot si ti.
Hasse!
Zakaj se potapljači potopijo na hrbet? –Ta vic si že povedal.
Dovoljenje, da se vkrcam.
Kako se držiš? –Dobro.
Končal sem s tem sranjem. Nihče me noče poslušati.
Kako si? –Daj mi steklenico.
Vzemi raje pivo. –Izvoli. Jaz plačam.
Tega ne bi smel piti. –Hasse. Nikar.
Vzemi pivo. Prijatelj, popij pivo.
Nikar. –Pomiri se.
Hudič vzemi vse! Jutri je predstavitev torte.
Kaj si zdaj napletel?
Ojoj, ojoj!
Ne vidim več ozvezdij.
Zato, ker je oblačno.
Tam je zvezda.
Kakšna vražja zvezda. –Ja, kakšna vražja zvezda.
Dvignimo sidro!
Pazite, da se ne vidi, kje je spojeno.
Dobro izgleda.
Odlično.
Ne sme biti razpok, sicer bomo diskvalificirani.
Res je.
Rekord bo naš, z občinstvom ali brez njega.
Poslušate "Pokličite nas in predvajali bomo." Linije so odprte
za vse v okrožju Västmanland s številko, ki se konča na 9.
Ponavljam, okrožje Västmanland.
Västerrs, glavno mesto okrožja je meka za zimske športe.
In mesto načrtuje enega tistih nebotičnikov.
Si morete misliti? Pardon!
Hasse! –Res moram nehati kaditi.
Hasse! Zbudi se. –Ženi to obljubljam že leta.
Če se vaša številka konča na devet, prosim, pokličite.
Mogoče imamo možnost. –Kaj je?
Hasse, zbudi se!
Dobili ste švedski nacionalni javni radio.
Moja številka se konča na devet.
Počakajte, vežem vas.
Hasse. –Kaj se dogaja?
Vežem vam našega voditelja Hasseja Tellemara.
Imej govor, ki si ga načrtoval. Tokrat te bodo poslušali.
Tu "Pokličite nas in predvajali bomo". Kdo ste?
Halo? –Moj tehnik divje maha.
Stišajte radio.
Ne smete biti v isti sobi z radiem.
S kom govorim? –S kom jaz govorim?
S Hassejem Tellemarom. –Vi ste Hasse Tellemar?
Sem. Kdo ste vi? –Jaz sem Hasse P.
Kje živite? –V Köpingu.
Ojoj! Ni ravno zabavno.
Halo? –Še sem tu.
Odlično. Kakšne imate načrte za danes?
Hotel sem ... Nameraval sem ...
Ja. –Hotel sem narediti ...
Poslušam. –Najdaljšo sendvič-torto na svetu.
Kako dolga bo? –500 metrov.
Ste jo sami naredili? –Mojbog, ne.
Družina, ki vodi Café Bivur tu v mestu ...
Oni so pravi junaki te zgodbe.
Imenujejo se Asa, Pelle in Ivar. –Razumem. Vsaj mislim.
Kakšno vlogo ste imeli pri tem? –Prav nobene.
Kakšen je namen torte?
Da prebivalce Köpinga zberemo okrog nečesa pozitivnega.
Skupnega projekta, nečesa, na kar bodo vsi ponosni.
Grdo je, če vas neki tip v Stockholmu tako očrni.
Tisti v velikih mestih gledajo zviška na ljudi v majhnih krajih.
To boli. Res boli.
Imamo svoj ponos in tradicije.
Hotel sem, da drugi vidijo našo kreativno moč.
In ljudje v manjših krajih to imajo, tu v Köpingu.
Všeč mi je, ko to poveste. Vseeno je slišati čudno.
Najbrž tudi je zelo čudno.
Večina se jih boji izstopati.
Hočejo biti v uniformni.
Jaz pa nikoli nisem bil tak.
Zakaj bi sploh hotel biti kot vsi drugi?
Plesati morate na svojo vižo. Jaz to počnem.
Za ljudi sem bil prevelik idiot, da bi me resno jemali.
Mogoče pa le ni tak kreten.
Dolga bo 500 m.
Ljudje iz Guinnessove knjige rekordov jo bodo izmerili.
Sliši se zabavno. –Lahko bi šla to pogledat.
Hvala, Hasse. Ne dobim veliko takih klicev,
vseeno pa morava končati.
Čas je, da zaposlimo Kjäll Fröderberg v arhivu.
Katero pesem bi radi slišali?
Imate glasbeno željo?
Veste, katero pesem so napisali tu v Köpingu?
Ljubica, mi boš pomagala?
Primi vrvico na robu in jo dobro zategni.
Ker je to poskus, da pridemo v "Guinnessovo knjigo rekordov",
bomo videli, kako napredujemo. Trdno jo drži.
Hvala.
Ste dobro?
Je res zakonito leteti s tem pritrjenim?
Ste vi prepričani, da je vse zakonito?
To je obetavno.
Všeč mi je, kar ste zjutraj povedali po radiu.
Pašteta bo odpadla! –Prekleto!
Kaj hudiča počnete? Vrnite se.
Takoj se vrnite.
Andreas.
Ločitev hočem.
Na to lahko gledava tudi tako.
Čemu je služila pašteta? –Res se ne spomnim.
Vidim, da nisem edini, ki je zjutraj poslušal.
Poglej, Filip! Tu je!
Mojster za torte.
Čestitam!
Hvala. Hvala, ker si verjela vame.
Hassejeva sendvič-torta je imela točno 510 metrov.
Po "Guinnessovi knjigi svetovnih rekordov"
tega ni še nihče prekosil.
Hasse P!
Ampak to ni pomembno,
saj se nam je spet vrnila samozavest.
Tisti dan je bil Köping najzabavnejše mesto na Švedskem.
Še pomembneje pa je, da je 10.000 ljudi poslušalo Hasseja.
Tisti dan so številni spoznali, da si vsak zasluži priložnost,
celo če ga je življenje odrinilo na rob.
Hasseju ni uspelo ponoviti uspeha sendvič-torte.
Živel je naprej, enako nesrečen kot prej.
Novi neuspeli projekti, nove ločitve, nova opijanja.
Pri 60 letih se je zaradi slabega zdravja moral preseliti
v dom za upokojence v predmestju Västerrsa.
Ime mi je Hasse P. Toda to že veste.
Ko je bil žalosten, je zbral prijatelje
in spet govoril o torti.
In to je sendvič-torta.
Bolje se je počutil, ko ga je kdo poslušal.
Tu sva pristala.
To je miceni Hasse P, ki stopa iz helikopterja.
V Köping se je vrnil samo enkrat,
ko je vedel, da je njegovo življenje pri koncu.
Hvala za izposojo. –Hvala vam.
Ati, zdaj ti drži kamero.
V redu. –Tako.
Kakšen glas imaš? Zamolkel. –Odhrkati se moram.
Pridi. Greva k Hasseju.
Po njegovi zaslugi sem se te nehal sramovati.
Voila?
Razumem.
Ko se ozrete na svoje življenje,
je kaj boljšega od sendvič-torte?
Ne, ni.
Torta je bila vse.
Na tem kraju je pristal helikopter? –Točno tu.
Tu ste hodili. Je bilo veliko ljudi?
20.000 ljudi. –Nemogoče.
Povem vam, 20.000. –20.000?
Bilo je 20.000 ljudi. –Ne 10.000?
Ne, 20.000.
Hasse, pretiravate. –Ne pretiravam.
Nas Ivar pričakuje? –Vsa družina je tam.
Tudi Asa in Pelle.
Hej! –Kako si?
Čudovito je bilo. To sem res potreboval.
Adijo, Hasse!
Hasse je umrl kmalu po izletu v Köping.
Do samega konca je načrtoval novo torto.
"Meter daljšo od tistega neumnega mosta v Dansko.
Z dolžnim spoštovanjem, seveda."