NAJNOVIJE VESTI ČITA KAPETAN DŽEFERSON KAJL KID
VIČITA FOLS, SEVERNI TEKSAS, 1870.
VESTI IZ SVETA
Dobro veče, dame i gospodo. -Dobro veče.
Lepo je biti opet s vama ovde u Vičita Folsu.
Ja sam kapetan Džeferson Kajl Kid,
i večeras sam ovde da vam predočim vesti
iz ovog našeg sjajnog sveta.
Zadovoljstvo mi je. Znam kakav je život u ovim krajevima,
radite od jutra do mraka. Nemate vremena da čitate vesti. U pravu sam?
Dajte da to odradim umesto vas. I možda, samo večeras,
možemo pobeći od naših problema
i čuti o sjajnim promenama koje se dešavaju tamo negde.
Da počnemo s lokalnim, onda. Naš Hjuston telegraf
od 1. februara, ova vest: "Epidemija meningitisa
nastavlja da se širi bez da bira
širom regiona Penhendla i severnog Teksasa.
Dosad, uzela je 97 duše
za samo dva meseca."
"U federalnim vestima, naš Dalas herald izveštava
o našoj delegaciji države Teksas
tamo u prestonici Vašingtonu...
Evo. -Mnogo hvala.
TEKSAS KAŽE NE! OVO JE ZEMLJA BELACA
Stani!
Neću te povrediti.
Dođi ovamo.
Ne grizi!
Ko si ti?
Imaš li ime?
Kući.
Pošla sam kući.
Ne razumem. Ja...
Ne govorim jezik Kajova.
Dođi.
Hajde.
Sve je u redu.
Hajde.
Ne možeš ostati ovde. Ti... Daj mi ruku.
Ovo su dokumenta indijanske agencije. "Johana Leonberger."
Tako se zoveš? Johana?
Da vidimo šta imamo ovde.
Proveriću na onoj strani. -Imate li zakletvu lojalnosti?
Ne, ništa. -Gde ste služili, kapetane?
Treća teksaška pešadijska. Predali smo Galveston 26. maja, 1865.
Neko sekundarno oružje? -Ne, gospodine.
Samo sačma. -Ovde piše da ste iz San Antonija.
Kakav posao imate ovde? -Čitam vesti od grada do grada.
Pošao sam do Crvene reke, i video sam njega.
Mislim da je on prevozio ovu devojčicu za federalne vlasti.
Izgleda da su je Indijanci bili držali.
Evo dokumenata njene agencije. Samo što sam ih našao.
Uzjašimo.
U redu ste. -Šta da radim s ovim detetom?
Odvedite je do Crvene reke. Komandno mesto će znati.
Armija te je pronašla pre 3 nedelje
kad su najurili Kajove iz okruga Montag.
Živela si s njima otkako su te kidnapovali
kad su napali tvoju porodicu u Hil Kantriju 6 godina ranije.
Gospode.
"Njena majka, otac i sestra su..."
Preminuli su. Ali imaš tetku i teču
koji još žive tamo dole.
Blizu Kastrovila.
Znači, tamo te je vodio.
Poznajem Kastrovil. Živeo sam u blizini pre rata.
Mnogo Nemaca ima tamo.
Da.
Sećaš se svoje nemačke porodice?
Dobro.
Idemo sutra, naći ćemo nekoga ko te može odvesti kući.
U redu, i ja. -Hajde.
Hajde.
Izvinite. Izgubljeno dete.
Imam problem s detetom ovde.
Mnogo hvala. Bog vas blagoslovio, gospodine. Imam izgubljeno dete.
Ne mogu koristiti ovo. -To je sve to mogu zasad. -Hvala.
Kojim poslom? -Ovde sam da vidim vašeg indijanskog agenta.
On je severno od Reda, u rezervatu.
Našao sam ovo dete, i poručnik koji je patrolirao putem
rekao mi je da je dovedem ovde kod vas.
Šta očekujete da uradim? -Mora da se odvede kući.
Agent se neće vratiti još 3 meseca.
Lutalice su njegova dužnost. Izgleda da će biti potrebno da je vi odvedete.
Ja je ne mogu odvesti, gospodine. Ja radim i putujem od grada do grada.
Ne mogu da je odvedem. -Slušaj, prijatelju.
Čekaj agenta ili je sam odvedi. Od tebe zavisi.
Ako nije problem, molim.
Sledeći.
Lepo je videti vas, kapetane. -Zdravo, sinko.
Mogu li porazgovarati s tobom i gđom Budlin?
Naravno, gospodine.
Tri meseca? Šta će te da radite s njom?
Čekaću agenta, izgleda.
Izgleda donekle divlje, zar ne? -Ne, uplašena je.
Pazi se, dušo.
Ne približavaj se previše.
Slušaj, dete. Moram da radim.
Ti ćeš ostati ovde s ovim finim ljudima.
Prijatelji. Prijatelji. Jesi razumela to, dete?
Do đavola, Kid. Ona ništa ne razume, je li?
Najlepše hvala.
Hajde da počnemo
s lokalnim vestima iz Kartidž banera.
"Trajekt na Crvenoj reci je potonuo
blizu Kros Timbersa. Voda je još uvek previše velika da se pređe,
i delovi do Elm Krika su totalno potopljeni."
Severnjački vojnici se plaše da ne ukaljaju svoje čizme.
Tako je! -Sada, Klifton rekord
javlja o velikim promenama koje dolaze u ove krajeve
koje će imati uticaja na sve ove probleme s putovanjima. Na prvoj strani:
"Pacifički železnički komitet je izglasao danas
da se linije Misuri, Fort Skot i Galf spoje u novu liniju
koja će ići od granice Kanzasa sve do Galvestona, Teksas."
"Ovo će biti prva železnička linija koja će proći kroz indijanski rezervat."
Sada, federalne vesti.
"Predsednik Julisiz S. Grant..." -Do đavola s Grantom!
Grant je kasapin! -"Naredio je..."
"Naredio je teksaškom zakonodavnom telu da prihvati amandmane 13, 14 i 15
Ustava SAD-a
pre nego što se može razmatrati bilo kakav povratak u Uniju.
Ti amandmani uključuju ukidanje ropstva..." -Recite ne ukidanju. Nikad!
"Dajući bivšim robovima
pravo glasa, i otplatu naših ratnih dugova."
Ja kažem ne. Ja kažem Teksas na prvom mestu i nek idu do đavola ti amandmani.
Ne obrađujem teksašku zemlju, znojim se i krvarim za nekog bogatog Jenkija.
Pazi šta pričaš. -Isto važi za tebe!
Šta vi uopšte radite ovde? Ne bakćete se s Indijancima,
ne popravljate naše puteve ni prelaze preko reka.
Jedino što rade je prebijanje južnjaka!
U redu. Razumem vas. -Vratite se kući gde pripadate.
Razumem vas.
Severnjački plavci ne pomažu nam mnogo,
i traže mnogo zauzvrat.
Svi patimo. Svi mi.
Ali mislim da i mi treba da odigramo svoju ulogu u svemu ovome.
Nisu samo kiša, Indijanci i Severnjaci problem za naše puteve.
Video sam to lično, dolazeći iz Vičita Folsa. Da.
Svi patimo.
Ovo su teška vremena.
Hvala. -Hvala. -Mnogo hvala.
Mnogo hvala. -Hvala na vašoj pažnji.
Izvinite. Oprostite.
Nestala je. -Malena! Dete!
Gde si?
Pevala sam joj himnu, okrenula sam leđa i ona je nestala.
Nije uzela konje. -Ne može biti daleko. -Može biti bilo gde
u ovoj prokletoj šumi. -Dete?
Izađi smesta.
Tamo dole je reka. -Tačno iza tebe.
Devojčice, gde si? Gde si?
Treba da se razdvojimo! -Da, gospodine, kapetane!
Stanite!
Čekajte me!
Ne idite!
Ne ostavljajte me.
Vratite se!
Ne! -Ne ostavljajte me. -Johana, ne! Johana!
Nije bezbedno! Pašćeš! -Ne idite!
Vrati se! Johana!
Dole!
To sam ja, ćerka Krivudave Vode i Tropege!
Vratite se!
Stavite je na krevet.
Pokisla je.
Nema sumnje, to dete je nevolja. Tako da pobegne?
Rekao sam da je divlja. Zar nisam to rekao? -Molim vas, g. Budlin.
To je istina. Samo treba da je pogledaš da ti bude jasno.
Dete je prokleto.
Sranje, kapetane. Šta će te da radite s njom?
Ja ću je odvesti.
Ja sam je našao. Ja ću je odvesti.
Sigurni ste u to, kapetane? Kastrovil je skoro 650 km daleko.
Putevi su se promenili otkako ste živeli tamo.
Devojčica se izgubila.
Mora da bude kod kuće.
Mnogo hvala što ste je čuvali. Vratiću se rano izjutra.
Nije korišćena neko vreme ali i dalje dobro ide.
Nosite oružje? -Sačmaricu i sačmu.
Ja sam zadržao svoj iz Palmita.
Sigurno je vama potrebniji nego meni. Ima i 20 metaka.
Vratiću ti ga. -Nema veze.
Kapetane.
Zašto radite ovo?
Johana. Johana! Hajde. Dođi.
Još jedan rukav. Eto. Dobro.
Eto. Hajde.
Eto. Zaboga, zar nije lepa?
Meni je nebitno šta nosiš.
Bićemo na ovom putu oko 6 dana dok ne dođemo do Dalasa.
Onda preko centralnog Teksasa do Hil Kantrija, proći će nekoliko nedelja.
Moraćemo da stajemo da čitamo, naravno. Moramo da zaradimo za put.
Ja ću da pazim na probleme.
Naseljenici ubijaju Indijance zbog njihove zemlje
a Indijanci ubijaju naseljenike zbog otimanja iste.
Pretpostavljam da ti je to poznato.
Uzgred, ja sam kapetan Kid.
Kapetan. Kapetan. Ti si Johana.
Ti, Johana.
I drago mi je što sam te upoznao. To je sigurno.
Ovo je slanina. Spremiću malo.
"Molim te" bilo bi lepo čuti.
Takav je običaj.
To je kafa.
Da, kafa baš ima jak ukus, zar ne?
Treba se navići na nju.
To je šećer.
To ti se više sviđa?
Polako.
Dobro, dosta. Dosta.
Vidiš li sve te reči odštampane u redovima?
Sastaviš li ih sve, imaš priču.
Priča.
Priče.
Samo napred.
To je moja žena.
U San Antoniju.
Doneću još vode.
Dođi ovamo i pomozi mi da ovo utovarim.
Ako hoćete da zaradite bogatstvo, onda je ovo pravo mesto.
Bog ne vidi crno belo. Podela koja postoji u našoj naciji...
Moramo održati Ameriku celovitom.
Teksas kaže ne, ali ja ću reći svima vama,
pred Bogom, naša nacija, naša velika nacija, mora biti kompletna!
Gđo Ganet.
Zdravo, Kid. Da li je tvoja?
Plaćaju ti da je odvedeš kući,
ili to radiš iz ljubaznosti?
Ne, ne plaćaju me. Samo poznajem put.
Ali uzeću dve sobe ako imaš. -Da, imam sobe.
Hvala.
Hvala, gospođo.
Ne, ne. Mi ne koristimo ruke i prste.
Mi...
Gledaj. Vidiš ovo? Kašika? Kašika?
Ovako jedemo. Kašika.
I ne pevamo.
Ne pevamo za stolom. -U šta gledate?
Zar nikad niste videli dete kako jede?
Kako se zove? -Johana.
Uopšte ne zna engleski. -Koji jezik govori?
Kajova.
Dobro došla. Ja sam prijatelj.
Ti si Johana?
Zovem se Sikejda. Ne znam Čo-hanu.
Šta? Šta je rekla?
Rekla je da zoveš pogrešnim imenom. Ona se zove Sikejda.
Sad je Johana. Johana Leonberger.
Ovaj čovek...
On te vodi kući.
Ja nemam dom. Spaljen je kad su me vojnici oteli.
Tvoja Kajova porodica?
Svi mrtvi.
Ona kaže da nema dom.
Ni porodicu među Kajovama. Vidiš li kosu?
Iseku je kad su u žalosti.
Ovo dete je po drugi put već siroče.
Možeš li da joj kažeš da je vodim njenoj porodici,
tetki i teči dole blizu Kastrovila?
Kid, ona nema pojma šta to znači.
Jedino će je oni uzeti.
Ona nema kuda drugde. Niko je ne želi.
On te vodi drugoj kući.
Čujem da su loši putevi prema Kastrovilu.
Da, da, znam.
G. Ganet je putovao po njima.
Pre nego što je otišao u Kaliforniju.
Možda jednostavno nije želeo da se vrati.
Ne znam kako da brinem o detetu.
Nikad nisam imao potrebu niti neophodno strpljenje. -Još je živa, zar ne?
I to je nešto.
Putovanja uzimaju svoj danak?
Ne mogu više spavati celu noć.
Da. Društvo koje ti tvoje priče prave nije dovoljno.
Šta ćeš da radiš nakon što je odvedeš?
Možda nastavim na jug.
Radiću na brodu u zamenu za prevoz iz Galvestona.
Ići ću da vidim ta daleka mesta o kojima čitam ljudima svake noći.
Koliko je prošlo?
Skoro 5 godina sada.
Kastrovil je na putu prema San Antoniju.
Da. Jeste.
Zar nije vreme da se vratiš nazad?
Da dovedeš stvari u red s njom?
Dok te gledam sada,
mislim da nemaš izbora.
Dobro veče. Ja sam kapetan Džeferson Kajl Kid,
i čast mi je da budem u živahnom gradu Dalasu.
Aktivan grad, svi ste vi zauzeti ljudi, stoga se bacimo na posao.
Kad sam došao juče, pokupio sam najnovije novine,
tražio sam odgovarajuće članke,
nešto da nam skrene misli s nevolja.
Iz Tajmsa, na 3. strani...
Da porazgovaramo, kapetane? Zovem se Almej.
A ovo su moji saradnici. -G. Almej. Gospodo.
Uživao sam u vašem čitanju, kapetane.
Zaboravili smo na probleme zahvaljujući vama. -Hvala.
Gde ste služili, kapetane?
Pešadija, 3. teksaška. Vi?
Prva teksaška pešadijska. Severna Virdžinija. Silno dobro nam je donela.
Siromašni ljudi u ratu za bogataše. Završili smo ovde u blatu.
Kako ja to vidim, borili smo se, ali ništa od ovoga nije naše.
Kasno je, g. Almej. Šta hoćete reći?
Hoću reći da mi stari vojnici moramo da živimo, zar ne?
Imam mali poslovni predlog za vas,
pošto vidim da putujete sami.
Ova devojčica.
Šta želite? -Koliko tražite za nju?
Ovo dete nije na prodaju.
Priča se da je ona zarobljenica iz Vičita Folsa.
G. Almej, dobro ste informisani.
Vredne vesti se šire.
Šta kažete za 50 dolara?
U redu, sto, onda.
I možete mirno spavati znajući da će i ona biti plaćena.
Pogledajte tu svetlu kožu.
Kladim se da vam se posrećilo tamo u pustinji.
Ti si đubre. -Inače, mogli bismo jednostavno da je odvedemo.
U redu, momci. -Šta se dešava ovde? -Hvala bogu.
Mi smo lokalni trgovci, gospodine. Zabrinuli smo se zbog dobrobiti
ovog ovde deteta u kandžama ovog čudaka. -Pretražite ga.
Ja sam odgovoran za vraćanje ovog deteta u njenu porodicu na jug.
To su njena dokumenta i moja zakletva. -Ne mrdaj. Tvoje ruke.
Kapetane. -Imaš li ga? -Da.
Uzmite ovu devojčicu i idite svojim putem. Idemo. -Pokret.
Hajde. -Zapišite ih. -Videćemo se, kapetane. -Nastavi da hodaš.
Čujete li me? Doći ću po vas čim završim s ovim plavcima.
Ime. -J.G. Almej.
Adresa. -Ulica Polk, broj 12,
Dalas, Teksas.
Potpiši se.
Kapetane! -Hajde!
Hajde.
Hajde. Dole.
Kapetane, zar nisam rekao da ću doći po vas? -Hajde. -Zar nisam to rekao?
Hajde.
Pokret!
Više! Dođi!
Idemo.
Kapetane! Dobri ste za starog čoveka.
Ali zar se niste umorili od svega ovoga?
Pomozi mi. -Zar nismo razvalili telo i dušu tamo?
Velika je šteta da se ovako završi kad nam se možete pridružiti.
Ovaj svet... nekome je majka,
a nama ostalima je maćeha.
Sranje.
Do đavola!
Ti idi. Uzmi konje i idi.
Ja ću da pucam. Ti idi.
Kapetane. -Ne, ne. Ovo je bezvredno.
Vidiš ovo? To je za ptice. Razumeš?
Ne razmišljate trezveno, kapetane.
Ona nije vredna toga.
Idi. Beži dok možeš.
Šta kažete, kapetane? Odgovorite mi.
G. Almej!
Doveli ste me u nezgodnu situaciju.
Kako ćemo tačno ovo rešiti? -Deo za svakog čoveka
i bonus za mene.
S obzirom šta ste uradili mom saradniku onamo.
To mi zvuči prilično pošteno.
Šta hoćete da uradim? -Samo treba da predate devojčicu. To je sve.
Ne. Johana, ne!
Ne žele naš novac. Žele tebe! -Kapetane!
Kapetane, šta pokušavate da uradite, da nas golicate do smrti?
Još se nismo dogovorili.
Mislim da ste ostali bez metaka
i ostala vam je samo sačma.
Jesam li u pravu, kapetane? -Dobro, Almej.
Do đavola, dogovoreno. -U redu.
Položiću pištolj na ovu stenu ovde. A da vi isto uradite?
Evo mog sekundarnog oružja. Da vidim vaše.
Ostavljam svoje oružje.
Evo mog.
Deset centi. -Kapetane, bum? -Bum, bum.
Klej će izaći. Šta kažete da to isto uradite?
Može!
Ostani dole.
Do đavola! Uprskali ste, kapetane.
Izgleda da smo opet na suprotnim stranama. -Izgleda.
Dobro, kapetane. Izgleda da dolazim po vas sada.
Hajde.
Kapetan...
Kapetan je uradio čudesnu stvar!
Tri ruke.
Tri neprijatelja mrtva.
Njegova munja donela nam je pobedu.
Vidiš ono? Vidiš onu pticu?
"Ptica."
Da.
Da, dobro je.
"Gu-to."
"Gu-to"? -"Gu-to."
"Ptica" je "gu-to"?
"Gu-to." -"Gu-to."
"Aungopih." -"Bizon."
Pošto si tako pametna...
"Bodljikavi kruška kaktus."
"Bodlik... -"Kruška kaktus." I tamo je kleka.
I imaš malo žalfije. -"Sej-dža."
"Sej-dža"? -"Sej-u-dža."
"Žalfija." Da. Tako je. Dobro miriše.
"Dobro." -Da. Šta još me možeš naučiti na kajova jeziku?
"Dom." -"Dom." Šta je "dom"?
"Dom." -Zemlja.
Dobro.
"Pan." -Oblaci?
Nebo.
"Dom pan du-go do."
Recimo, sakupljeno? "Dom do"?
"Do." -"Do sa... je duh.
Dah.
Krug.
Za nas, to je pre prava linija. Linija.
-"Li-an." -"Li-an," da.
Svi putujemo preko prerije pravolinijski
i tražimo mesto za život.
A kad ga nađemo, mi odemo i oremo,
a onda sve sadimo pravolinijski.
Da. Veoma dobro.
"Vejoma doblo." -"Vejoma doblo," zaista.
Upravo si progovorila nemački.
Možeš li da se setiš još nečega?
Čega se još možeš setiti?
Šta je? Šta je u pitanju?
Mili bože.
Pusti to.
Zaboravi na to.
Oboje imamo demone s kojima treba da se suočimo, idući ovim putem.
Dobar dan, gospodo. -Put je zatvoren.
Nijedan stranac neće ući u Irat okrug. -Takav je zakon?
Jeste sada.
Ništa veoma vredno ne nosim.
Kako se zovete, gospodine? -Kid. Kapetan Džeferson Kajl Kid.
A razlog vašeg putovanja, kapetane? -Vesti.
Čitam vesti onima koji imaju 10 centi i vremena da ih čuju.
Bože, bože.
Imate neka oštećenja ovamo pozadi. -Kupio sam zaprežna kola jeftino,
a rupe su došle s njima.
Vaše novine zasigurno imaju rupe u sebi, gospodine.
U njima nema ništa o okrugu Irat. Svašta se događalo.
Zar nije tako, momci? Ali ja to ne vidim ovde.
Imali smo pune ruke posla. Sredili smo Meksikance.
I Indijance. Počistili smo ih.
G. Farli je ubio mnogo Indijanaca.
I baš ih je dobro skalpirao.
Gradimo sasvim novi svet ovde u okrugu Irat.
Ali ništa od toga nije zapisano ovde.
Te vesti nisu se proširile.
Pobrinimo se za to. Zašto nama malo ne čitate?
Šta kažete,
čoveče s novinama?
Krećite.
Isperi tu krv. -Ne bulji. Nastavi da radiš.
Kad završi ovde, odvedite ga u grad.
Svi bizoni umiru...
A mi moramo izabrati...
Pružiti otpor ili zauvek pasti.
Kojim poslom se g. Farli bavi? -G. Far...
Ne tiče te se.
Kako se zoveš? -Džon Kali.
Da li ti je g. Farli rod, Džone?
Ne, g. Farli mi nije rod. Ne, ne.
Nemam roda otkako je Tomi umro. Ali ipak radim za g. Farlija.
Šta se desilo Tomiju? -G. Farli ga je upucao.
Zbog vikanja i preispitivanja. Uvrteo je neke stvari sebi u glavu.
Nije mogao da ih zadrži tamo. -Brbljiva usta.
Nek pročita to.
Kapetane.
G. Farli kaže da pročitate ovo.
Dodajte još drva. Vatra mora da gori.
KRALJ BIZONA!
Deset centi? Deset centi? -Izvoli.
Deset centi?
Vi, gospodine.
Dobro veče, dame i gospodo. Ja sam...
Ja sam kapetan Džeferson Kajl Kid.
G. Farli me je zamolio da dođem ovde večeras i pročitam vam vesti.
Bio je dovoljno ljubazan da mi da primerak svog Irat žurnala.
Izgleda da g. Farli ima pune ruke posla u ovim krajevima.
On je urednik i izdavač, biznismen, zakonodavac.
I svi vi dobri ljudi radite za njega, pritom.
Apsolutno. -Ali koliko vidim,
ništa od toga nije novo.
Dajte da vidim da li vas mogu zainteresovati s nečim drugim.
Harpers ilustrejtid ima priču
iz usamljenog gradića Kil Ran, Pensilvanija.
Imam loš osećaj povodom ovoga. -Daj mu minut.
Kil Ran nije nešto poznat.
I mislim da niko od vas nije čuo za njega, pošto je na Severu.
Zašto biste?
Kil Ran je samo jedan od hiljadu
gradića širom naše nacije koji nastao zahvaljujući radu mnogih
ali u čemu su uživali nekoliko. Kil Ran nije Durand.
Ne trguje bizonima već ugljem. I kao vi, svakog jutra,
njegovi stanovnici rano ustaju iz svojih kreveta,
samo da siđu u veliki crni rudnik uglja.
"Jedanaest februara ujutru,
37 ljudi iz Rana radili su prvu smenu u podne.
Ali pre nego što je istekao sledeći sat,
kolo sreće se okrenulo za Kil Ran, za rudnik,
sam rudnik je zahvatio požar.
Prvih 12 je momentalno umrlo.
Još 7 nedugo zatim.
Ali nisam ovde da vam pričam priču o tim nesrećnim dušama
ili o vlasniku rudnika koji je bio nemaran po pitanju njihove bezbednosti,
sedeo je u svom kitnjastom domu, brojao je novac koji mu je donosio njihov rad.
Ne, ne, ovde sam da vam pričam o jedanaestorici koji su preživeli.
Da! -Koji su preživeli taj požar.
O jedanaestorici koji su uzvratili udarac smrtonosnoj sudbini.
Da! -Mislio sam da sam vam rekao da čitate iz Irata, kapetane.
G. Farli, pitao sam se da li vaši sugrađani više vole priče
iz mesta van Irata. -Da čujemo! -Samo večeras, g. Farli.
Mislim da ipak treba da čitate iz Irata, kapetane.
O tome ovi ljudi očekuju da slušaju. -Da čujemo šta on ima da kaže.
A da glasamo?
A da ne glasamo? -Mogu da čitam
iz Irat žurnala g. Farlija...
ili mogu da nastavim s pričom o ljudima iz Kil Rana.
Glasam za ljude iz Rana! -Kil Ran?
Dobro. Veoma dobro. -Da čujemo to, kapetane.
Tog dana, ta jedanaestorica su se suočavala sa smrtnim neprijateljem...
Idi. Prekidaj ovo. Smesta. Hajde! -...nameru da se uništi sve
do čega im je bilo stalo, sve što su sagradili...
Gotovo je s predstavom, narode! -Svaki stub napretka vlastite civilizacije.
I kažem vam, ti ljudi su odbili kapitulirati. U mraku, ostali su smireni
i zajedno su radili! -Gubite se odavde!
Ti ljudi su uzvratili...
Pokret! Hajde, odlazite! -... uprkos lošim izgledima, za bolje živote,
za slobodu! -Misliš da je to smešno, momče?
Moj je!
Johana! -Kapetane!
Sklonite se! -Raziđite se!
Konji.
Samo je trebalo da pročitate, kapetane.
Davao sam ljudima izbora, g. Farli.
Možete da čitate sada.
Nemate pojma s čim imamo posla ovde.
Meksikanci, crnci, Indijanci.
Popustite li im malo, zaklaće vas dok pišate.
Rat je gotov, g. Farli.
Moramo prestati da se borimo u nekom trenutku. -Prestaćemo.
Kad ovo bude samo naše.
Dođi ovamo! Nemoj... -Stoji!
Da. Ustani. Stoji.
Da li ste spremni da čitate, kapetane?
Ne. Ne.
Ne!
Sviđaju mi se vaše priče.
Kažem vam, nikad nisam čuo za čitanja novina
kao posao ranije.
Tim zanimanjem se nećeš obogatiti, kao što možeš da vidiš.
Kako ste onda upali u to?
Zanimanje mi je bilo štampar.
I imao sam štampariju u San Antoniju. Štampao sam novine.
Onda je rat došao.
Kad se završio, sve je nestalo.
Izgubio sam sve. Morao sam da počnem ispočetka tamo.
Nisam više mogao da štampam novine, ali mogao sam da ih čitam.
I time se bavim od grada do grada.
Imate li porodicu?
Ostavio sam ženu u San Antoniju.
Stvarno?
Voda.
U redu. Ovde silaziš, Džon Kali.
Dobro.
U redu.
Mogao bih da pođem s vama.
Slušao sam o Hil Kantriju. Ono je zemlja Kajova.
Ako te nađu, ubiju te.
Železnica je u onom smeru, Džone. Idi da napraviš nešto od sebe.
Barem... uzmite ovaj pištolj.
Mogu da nađem drugi veoma lako.
Uzmite ga zbog nje.
Recite, kapetane...
Oni zarobljeni ljudi u onom rudniku,
jesu li stvarno pobedili vatru i otišli kući?
Da, jesu.
Tačno tu.
Do đavola.
Ko bi rekao?
Srećno, Džone. -Hvala.
Hajde. -Srećno.
Hoćeš li me naučiti onu pesmu što stalno pevaš? Ona što ide...
Znaju da smo ovde.
Moramo ostati na glavnom putu! Glavni put!
Ovamo.
Idemo.
Ne moraš da radiš ovo.
Nisu više tamo.
Suhana ide.
Mama, tata, mrtvi?
Da. Mrtvi su.
Hoću da te sklonim od sveg tog bola i ubijanja, da te oslobodim toga.
Vratiti se nazad, to nije dobro.
Moraš da to ostaviš iza sebe.
Da ideš napred.
Li-an. -Da.
Ostani na toj liniji.
I ne osvrći se.
Ne.
Da ideš napred...
prvo se moraš sećati.
Kapetane! -Drži se.
Uzmi uzde!
Skoči! Skoči, Johana!
Dobro. U redu.
Vode.
Konji.
Johana!
Gde si?
Johana!
Jo...
Hvala bogu. Johana!
Mladiću, tražim Leonbergerove iz Kastrovila.
Pravo.
Da li čitamo priču? Deset centi?
Ne, nema priče ovde.
Nema deset centi?
Ne, ne deset centi.
Idemo tamo?
Da.
Da, idemo tamo.
Ne. Ne, kapetane. Ne. Idemo 10 centi. -Ne. Ne.
Idemo. -Ne. -Idemo!
Idemo. Ne. Ne, idemo.
Ovde pripadaš, Johana.
Ovo je tvoj dom sada.
Dobar dan. Imam neka posla s porodicom Leonberger.
Da?
Ovo dete je Johana Leonberger.
Ana.
Moja sestra, oduvek je bila svojeglava.
Rekli smo, "Ostanite u Kastrovilu," ali ona i njen muž Volf,
hteli su da odu u dolinu gde je zemlja jeftinija.
Volf, on nije hteo da sluša.
Ona misli da je Indijanka sada? -Nešto između.
Treba joj vremena da se privikne. -Ona mora da radi.
Mora da nauči...
Pravila življenja. -Naravno.
Kad smo našli moju sestru u spavaćoj sobi, oni su je zaklali.
Mlađoj sestri... Prosuli su joj mozak.
Najbolje da zaboravi sve to.
Trebaju joj nova sećanja.
Ko zna šta su je naučili?
Ali moramo pokušati da je posmatramo kao blagoslov.
I treba nam dodatni par ruku.
Hoćete novac što ste je doveli ovde?
Ne. Ne želim vaš novac.
Kupite joj knjige. -Knjige? -Da može da čita.
Voli priče.
O čemu je reč?
Knjige. Priče.
Nema vremena za priče.
Idem ja. -Hoćete malo hrane za uz put?
Ne, hvala.
On ide, dete.
Nezahvalna devojčice. Ovaj čovek te je doveo kući. -Nema veze.
Možda ne razume šta se događa.
Mislim da je Majkl uradio ovo. "Eksplicitna saglasnost."
Nisam siguran da je to tačno. Moraćemo obavestiti g. Janga
o prepravljanju ovog ugovora, zar ne? Ovo ovde.
Zdravo, Vili. -Džefri.
Bože. Gospodo, ovo je...
Moj dragi stari prijatelj, kapetan Džefri Kid. -Drago mi je, gospodine.
Gospodo. -Izvoli.
Ona je kod crkve.
U bašti.
U pitanju je bila kolera.
Ništa nisi mogao da uradiš.
Doktor je rekao.
Umrla je jer sam bio 4 godine u ratu, Vili.
Četiri godine ubijanja i krvi.
Želeo sam da odem kući svakog dana.
Želeo sam da je vidim i osetim.
Da pričam, smejem se, sanjam i...
Mislim da imam porodicu.
Umesto toga, pismo mi je isporučeno u šator...
u kome je pisalo da je umrla i da je već sahranjena.
Tad sam znao.
Božja kletva koja je pala na mene uzela je nju.
U pitanju je bila bolest, Džef, samo bolest. -Nije to bila bolest.
To je bila kazna za sve što sam video
i sve što sam uradio.
Poznajem te 50 godina.
Još od detinjstva.
Nismo tražili ništa od ovoga.
Ali na nama je bilo da se borimo.
Mi smo preživeli.
Ona je umrla.
To nije kazna.
Morali smo s tim da se suočimo i...
I da nosimo na duši ostatak života.
Morali smo da je vežemo.
Ona beži.
Ona je dete.
Ona... ne radi.
Moja greška.
Ona ne pripada ovde.
Uradili smo sve što smo mogli.
Žao mi je.
Tebi je mesto sa mnom.
Johana...
Tebi je mesto sa mnom.
Kapetane, Johana ide?
Da.
Ako to želiš.
Kapetane, Johana ide.
Sada, dame i gospodo, poslednja priča za danas.
"Mrtav i sahranjen čovek je ustao iz groba."
"Pre 3 dana, u Baton Ružu, Luizijana,
47-godišnji gospodin Alfred Blekstoun je obamro.
Njegova žena je pozvala doktora, ali pošto nije bilo pulsa,
utvrđeno je da je g. Blekstoun, nažalost, mrtav.
Sahranjen je veoma brzo na zemljištu lokalne crkve,
gde je, srećom,
venčanje trebalo da se održi narednog dana.
Ali približavajući se crkvi, mlada je naglo zastala.
S obližnjeg groblja, čula je neobjašnjiv zvuk.
Očajničko, nesumnjivo lupanje života.
U stanju mahnitog uzbuđenja,
otrčala je do obližnjeg groba obeleženog kao 'Alfred Blekstoun.'
I za nekoliko trenutaka, svi svatovi su kopali.
Konačno, siroti Alfred Blekstoun izvučen je iz zemlje itekako živ.
I iz zagrljaja svoje udovice Blekstoun,
Alfred se okrenuo prema mladoženji i rekao, citiram,
"Momče, kad uđeš u crkvu i ona kaže, 'Dok nas smrt ne rastavi...'
Ne veruj joj ni reč.'"
Ja sam kapetan Džeferson Kajl Kid. Ovo je gospođica Johana Kid.
I to su sve vesti iz sveta koje imamo za vas.
Hvala vam i laku noć.