BASERAD PÅ MANGAN "DROPS OF GOD" AV TADASHI AGI & SHU OKIMOTO.
- Ursäkta! - Hallå!
Välkommen åter till Frankrike!
Bitch!
ÖMTÅLIGT
Tack och lov.
Du borde inte kommit. Det är sent.
Hur var flygresan?
Utmärkt!
Förlåt, jag fick aldrig tillfälle att ringa tillbaka i lugn och ro.
Nåja, jag har goda nyheter.
Vad är det?
Vårt vin är i final.
- Fantastiskt! - Jag kan inte fatta det.
Du förtjänar det. Bra gjort.
Bra gjort av oss båda!
Det var din förtjänst.
Är din pappa glad?
Jag såg honom visst le.
Jag har saknat dig.
Kom. Din mamma väntar på oss.
Hur mår Issei?
Bättre.
- Ska jag ta väskan? - Det går bra ändå.
- God kväll. - God kväll.
Kan jag ta väskan?
Nej tack. Jag tar den hos mig.
Okej. Kliv in.
Tack.
Tack. Hej då.
- Överraskning! - Hej!
- Jag har saknat dig. - Och jag dig.
Jag är så glad att se dig. Allt väl?
- Hur var resan? - Jäktig, som alltid.
Vi ville fira din återkomst och tävlingens början!
- Tack, mamma! - Du är så rar, tack.
Se till att Guiden ger oss en bra recension!
Vi lovar ingenting. Vi får se.
Mår du bra? Inte för trött?
- Jag mår bra. Glad att vara hemma. - Kom igen, Thomas,
nu öppnar vi ditt Counoise. Jag längtar efter att smaka det.
Var fann du flaskan?
Vi har bokat en svit i slottet där tävlingen äger rum,
för Guiden, du vet, för möten.
Är Guiden nöjd med en 5-stjärnig säng i king-size?
Guiden behöver inte sängen.
- Den får resten av sviten. - Jag antar det.
Ja, jag antar det.
Mamma? Har du lagat mat?
Nej. Oroa dig inte. Det var Lorenzo.
- Skönt. - Ja, det var jag.
- Kom igen nu. - Även du sa "Oroa dig inte".
- Lämna lite åt mig. - Svärmor.
- Alltid. - Tack.
Smaka. Och säg att du tycker om det.
Är det okej? Okej.
Vi ska se.
Jag är inte alls nervös.
Det är väldigt gott.
Det känns som om jag dyker bland rötterna, djupt nere i jorden.
Allvarligt, jag gillar det.
Det här är faktiskt utmärkt.
Det är lysande, Thomas. Verkligen.
Gratulerar.
- Tack så mycket. - Thomas.
Kom igen.
- Vadå? - Berätta för dem.
Okej, det är en hemlighet.
Jag borde inte berätta… men jag ska.
Jag fick veta idag att vi är bland de 12 finalisterna.
Bravissimo!
- Wow! - Men det var givet.
För det hundraåriga Counoise och för Philippe!
Och för en guldmedalj!
Ja. Vi hoppas det.
Jag är så glad för er skull. Verkligen.
- Kommer du till finalen? - Självklart.
Ja, vi behöver nån som generar oss där.
Lyssna inte på honom.
Så, Georgien, hur var det?
Berätta!
Vadå?
Vad sa jag?
Tog du med lite?
Ja. Jag tog med sex flaskor.
- Är det här mysterievinet? - Ja.
Jag tänkte att vi skulle smaka det tillsammans.
- Så, överraskning. - Så spännande.
Ja, jag känner mig som Neil Armstrong innan han klev ut på månen.
Han klev nog aldrig i Georgien, men…
Tack.
Oj.
Wow.
Oroa dig inte för recensionen av det här vinet.
Det är en mycket liten familjeproduktion
på ett litet stycke mark invid ett kloster.
- Vinet odlas mest för munkarna… - Jag ska bli munk.
Och för familjefesterna.
Vi borde göra ett specialnummer om Georgien
och ha det här vinet på omslaget.
Fan heller.
Det här vinet på omslaget, och sen 1 200 tomma sidor.
Och åren därefter,
ingen mer Guide,
inga fler målningar,
ingen mer musik,
inga fler böcker.
Bara det här vinet.
Beklagar, Thomas.
Ditt Cuonoise är utmärkt…
…men det här…
Jag vet.
Det kommer inte att finnas nästa år.
Varför?
Vinstockarna ska skäras ner.
Komplicerad familjehistoria.
Vi försökte övertala ägaren,
men det gick inte.
Det här vinet får inte dö.
Det är omöjligt.
Jag vet.
Chefen, jag visste inte att du var tillbaka!
Vad är allt det här?
Det anlände när du var borta.
Gick resan till Europa bra?
Ja. Ganska bra.
Vill du ha en uppdatering på det mest brådskande?
Vi mottog selektionen från Artemis Domain…
De väntar på din feedback på Château-Grillet 2022.
Och du lovade herr Lim från Singapore
att ge råd om hans vinsamling för International Finance Council.
Han väntar på att du hör av dig.
Och din redaktör vill att du godkänner några texter från din bok.
Château de la Liquière väntar på din åsikt
om resultaten av korktesten.
Du har mottagit vinprover
för den slutliga blandningen för Michel Genet Champagne.
Du måste också svara Red Restaurant i London…
Ursäkta mig.
Kan du hitta min mors adress? Hennes personliga.
Säg den inte högt. Det är en överraskning.
Visst.
Redan uppe?
Ja.
Jag har möten.
Jag måste gå.
Hinner du inte dricka te?
Nej, beklagar, mamma.
- Ses vi ikväll? - Ja.
Tack.
- God morgon, madame Léger. - God morgon.
- Madame Léger. Er bricka. - God morgon.
- Tack. - Följ mig, tack.
Fru Hertzborg väntar på er.
Kom in.
Tack.
Tack, Sophie.
Hej, Camille.
- Kaffe? - Hej, Anita. Nej, tack.
Tack för att du tar emot mig.
Ursäkta att jag insisterade, men det är mycket viktigt.
Jag hoppas det!
Jag är idel öra.
Jag beundrar mycket det du står upp för,
det du åstadkommit med tävlingen
i en värld med mer marknadsföring än övertygelse
ifråga om vin och de som gör det.
Nu blir jag orolig…
Och jag älskar din talang
för att ruska om regler och normer.
Jag vet att urvalet är klart,
men jag vill att detta vin presenteras i finalen.
Åh, raka rör.
Anita, tro mig när jag säger
att detta är det mest utsökta vin jag nånsin har smakat.
Min far tyckte detsamma men lyckades aldrig identifiera det.
Jag och Issei Tomine fann det i Georgien.
Men snart existerar det inte mer.
Det är säkert en fantastisk historia,
men det är meningslöst.
Druvstockarna kommer att förstöras vid månadens slut.
Om vinet presenteras i tävlingen kommer det att vinna,
- och ägaren ändrar sig. - Och Chassangres vin?
Då har ert vin ingen chans att vinna?
Chassangres vin kommer att lyckas vare sig det vinner eller ej.
Men detta vin går förlorat.
Du är din far upp i dagen.
Men Légers skapar inte reglerna här.
Nej, det gör du.
Och du beslöt att det inte ska finnas ett bestämt antal finalister.
Då måste du kunna vara flexibel.
Vad hindrar att du lägger till ett vin?
Etik. Om du känner till ordet.
Etik.
Är det mer etiskt att rädda en hotad skatt
än att rida på regler?
Du kan ta bort flaskan.
Smaka. Smaka och besluta sen.
Gör åtminstone det för mig.
Och sen? Tänker du muta domarna att ge vinet första pris?
Om domarna smakar vinet, vinner det.
Men självklart. Ingen tvekan alls.
Jag hade fel, du är inte lik din far.
Hans arrogans översteg inte hans intelligens.
Jag har ett möte nu.
Gör reklam för ditt förlorade vin i din guide, om det är så bra.
Om inte det räcker för att rädda det, så kommer nog världen över det.
Kom in.
Hej, Anita.
Ser man på.
Camille.
- Allt väl? - Hon skulle just gå.
Jag lämnar dig med en etisk man.
Den här vägen, Luca.
- Visste du att han var här? - Ja.
Han köpte just Clarencia Group, som är sponsorer.
Jag trodde att du visste.
Faktiskt inte.
Jag har inte hört nåt om honom sen han försökte stjäla mitt arv.
Det gör mig illamående.
De här människorna också. Tävlingen är skit.
Jag förstår nu varför min far föraktade dem allihop.
Du borde släppa det.
Det du försökte göra var fint, men du är för involverad.
Vi måste kämpa för detta vin, sa du.
Jag menade det.
Men vi har inte resurserna.
Hur han än var, hade min far aldrig låtit detta hända.
Vad hade han gjort?
Vad?
Dölj den där kniven åt mig.
Camille och min favoritnevö, ett dubbelt nöje.
Så, du fann vinet.
Bravo, jag är imponerad.
- Jag är smickrad. - Jag menar det.
Din far och jag sökte efter det i åratal.
Vi reste över hela världen. Flera gånger trodde vi oss ha funnit det.
Så, Georgien, sa Anita.
Vi sökte faktiskt där.
Från vilken region kommer det?
Kuradalen?
Du kan berätta nu.
Du får veta det snart.
Ha en bra dag.
Camille, lyssna på mig.
Du är arg på mig, men du kan inte rädda det här vinet ensam.
Vi måste glömma vår lilla osämja och samarbeta.
Låt henne vara.
Är du hennes livvakt?
- Nå? - Vadå?
Vad hade din far gjort?
Glöm det.
Kom igen, säg nu.
Han hade bytt ut vårt vin mot Tamars.
Och efter segern hade han sagt nåt i stil med:
"Jag offrade mitt eget vin för att rädda en ovärderlig skatt.
Det har alltid varit Guidens mål, bla, bla."
Du kan inte göra så mot Thomas.
Självklart inte! Vad tror du?
Jag sa bara vad min far hade gjort.
Okej.
Eller också…
Eller också vadå?
…hade han övertalat en annan finalist att göra det.
Ingen skulle gå med på det.
Nä.
Vi känner ändå inte de andra finalisterna.
Nä.
- Hej. - Hej. Har du sovit gott?
- Allt väl? - Hur mår du?
Bara bra.
Jag har letat efter dig.
- Vi har ett möte. Vi måste gå. - Ja.
- Vi ses sen. Hej då. - Ja, vi ses sen.
Vi ses sen.
- Allt väl? - Ja, men varför väntade du inte på mig?
Förlåt mig.
Jag vaknade tidigt på grund av jetlaggen och du sov gott.
- Mår du bra? - Ja.
Hur så?
Camille,
vad hände i Georgien?
Jag har ju berättat.
- Allt? - Allt.
Muriel Delatouche vill intervjua oss om en timme.
Men om du inte har lust…
Jag kommer.
- Är du säker? - Ja.
Jag lovar att vara artig.
Okej.
Vi behöver se på en sak vid ståndet.
- Ja? - God kväll, fru Kinu. Det är Issei.
God kväll, Issei.
Din mor är inte här.
Vet du när hon kommer tillbaka?
Nej… Det sa hon inte.
Vill du lämna ett meddelande?
Nej. Jag återkommer. Tack.
Ursäkta, jag blev uppehållen. Trevligt att ses igen.
Samma här.
Jag skriver en kort rapport om tävlingen,
och tänker följa några vinmakare under processen.
Är inte Philippe Chassangre här?
Nej, min far och tävlingar…
Det är inte hans grej.
Så synd, med tanke på årets upplaga.
För ert Counoise, menar jag. Eller hur?
Så, du vet.
Det var en dröm.
För några år sen pratade min far och jag mycket om det, så…
- Min farfar planterade Counoise… - Ursäkta, min mor är vilse igen.
Jag måste ringa henne.
- Ursäkta. Strax tillbaka. - Okej.
Hur är det?
- Vad tycker du? - Ja?
Gå bort från Miyabi.
- Jaha. - Titta åt vänster.
- Ser du mig? Vid dörren? - Ja.
Delatouche står vid Chassangres stånd. Hon vet att vi tillhör finalisterna.
- Okej. - Alltså känner hon till de andra.
Hon kommer att fokusera på dem.
Om vi följer henne, har vi listan.
Jag kan inte, för jag måste stanna med Thomas.
Menar du allvar?
Ja.
Okej.
När vi har funnit en finalist, hur ska vi övertala dem?
Det får vi se.
Okej, jag måste bli av med Miyabi.
Okej, mamma, jag måste lägga på. Vi ses sen.
Det kommer att bli svårt. Jag är upptagen nu.
Herr Lopez, jag är Muriel Delatouche.
Trevligt att träffas.
Så roligt. Med nöje. Det är därför jag är här.
Jag ska låta er fortsätta…
Det passar till nötkött.
Adjö.
Vi ses snart. Jag måste gå.
Vad gör du?
Provar viner.
Väldigt gott.
Nej, du har följt efter journalisten. Varför?
Jag följer inte efter nån.
Jag vet inte vad du gör.
Men jag ogillar det.
Kom. Vi går till fotograferingen.
- Vadå, nu? - Ja.
- Vill du inte äta? - Jag är inte hungrig.
Du har minskat i vikt.
Har du träffat nån läkare här?
Nej. Men jag mår bra nu.
Förlåt att jag stack iväg så där.
Hur mår Camille?
Hon är sig lik. Envis som tusan.
Vet du…
…jag hade en märklig dröm där borta.
Kanske var det en vision.
Kanske kom den på grund av dykolyckan.
Det var dagen jag nästan drunknade, du vet.
I Okinawa.
Men i visionen jag fick,
minnet…
Jag kände min mors händer trycka ner mig.
Hon försökte lära dig simma, och tappade dig.
Hon fick upp dig ur vattnet. Hon räddade dig.
Nej.
Hon höll mig under vattnet.
Hindrade mig från att komma upp.
Det där är bara en mardröm.
Det var inte så det hände.
Vet du att det var en olycka?
Nu räcker det.
Kom igen, pappa.
Sluta hitta på saker som aldrig hänt.
Du känner inte din mor.
Okej?
Ursäkta mig.
Miyabi drog med mig på en fotografering.
Hursomhelst…
Jag har en lista på tio namn.
- Okej. - Kom in.
Oj.
Vadå?
Det var inget.
Så…
Vi har förstås Counoise de Chassangre.
Bodega Juan Lopez, Domaine Jean-Michel Gérin,
Domaine Montrozier, Caliber 12,
- Domaine T-Oinos Clos Stegasta… - Vänta, förlåt.
Juan Lopez, från Jerez de la Frontera?
Issei berättade om det här vinet.
Ja, det är ett Cinsault.
Den ende finalisten som inte nämns i Guiden.
Han säger aldrig ja.
Varför inte?
För att han vill bevisa
att han kan skapa nåt annat än kommersiellt vin.
Det är första gången han har utvalts i en stor tävling.
Vi måste övertala honom.
Okej.
Hur?
Försäkra honom om att få det erkännande han vill ha.
- Madame Léger. - God dag, herr Lopez.
- God dag, herr Inglese. - Hej.
- Vi har hört mycket om ert Cinsault. - Okej.
Det lär vara mycket imponerande. Får vi smaka?
Självklart. Med nöje.
- Madame. - Tack.
Tack.
Issei Tomine hade rätt.
Det är väldigt harmoniskt, med utsökt mogenhet med ton av fenol.
Ett mycket intressant vin, herr Lopez.
Ungt, men mycket lovande.
Jag instämmer.
Vi är med i finalen.
Ursäkta mig, jag är… så glad.
Hans vin är med i finalen.
Vi har ett kontor på andra våningen. Vill ni komma upp?
Ja, självklart.
Svit nummer sex. Om en halvtimme?
- Perfekt. Vi ses snart. - Vi ses snart.
Hasta luego.
Vi måste städa upp din röra.
Ja.
Klart!
En present till dig.
Tack, Juan.
- Får jag säga Juan? - Självklart.
Kom in bara.
Välkommen.
Varsågod och sitt.
Vi vill gärna att ditt vin finns med i nästa nummer av Guiden.
Jag är mycket glad och hedrad.
Du lär bli överöst med beställningar.
Du kommer tvingas sålla bland beställningarna.
Vi finns här, om du behöver råd.
Tack så mycket.
Vi är glada att tillkännage detta…
…men vi bad dig hit för att diskutera nåt annat.
Vi vill att du smakar detta vin och ger ditt omdöme.
Detta är vinet som Issei Tomine sökte efter, eller hur?
Ja.
Han fann det alltså.
Vi fann det, i Georgien.
Hur bar ni er åt?
Det tar för lång tid att förklara.
- Är herr Tomine inte här? - Han måste återvända till Japan.
Förlåt att jag frågar, men det verkade så viktigt för honom.
Det är det. För oss båda.
Varsågod, smaka.
Herr Tomine hade rätt. Det här vinet är fantastiskt.
Det har samma struktur som ett gammalt vin,
men fräschheten och aromen hos ett ungt.
Jag kommer aldrig att kunna göra ett sånt vin.
Det kommer försvinna.
Va?
Ägaren vill skära ner vinrankorna och bygga en golfbana.
Det får han inte göra.
Vi kan rädda det här vinet, Juan, men vi behöver din hjälp.
Min?
Om vinet vinner tävlingen, stoppar ägaren rivningsprojektet.
Är han en av finalisterna?
Nej.
Och listan är stängd.
Och därför, om du säger ja,
vill vi att du byter ut ditt vin mot detta i tävlingen.
Skulle jag ställa upp med detta vin istället för mitt i tävlingen?
Under mitt namn?
Ja.
Varför skulle jag säga ja?
På grund av det du sa nyss.
Du känner ett vins värde,
dess historia,
och allt arbete som krävs.
Du är en av 12 finalister.
Redan det är ett erkännande.
Men du är inte säker på att du vinner tävlingen.
Om jag säger nej, kommer mitt vin inte med i Guiden?
Jo. Det kommer att finnas med för att det förtjänar det.
Men om du säger ja, kommer du också med i "Coups de cœur".
Den äran får bara tre per år.
Tänk på saken, Juan.
Ditt vin, på de största sommelierernas meny,
bredvid Romanée-Conti.
Jag vet vilken uppoffring detta vore för dig.
Nej. Du har ingen aning om det.
Han kommer att säga ja.
Issei, din mor är inte här.
Hälsa att jag återvänder varje dag tills jag får träffa henne.
Hon är inte i stan, så du behöver inte göra dig besvär de närmaste dagarna.
- Vart har hon rest? - Jag vet inte.
Jag beklagar.
Jag förstår. Tack.
JAG RÄKNAR MED ATT DU HÅLLER DIN DEL AV AVTALET.
RUM 303. JUAN LOPEZ.
De bad talarna att komma tidigt. Jag måste gå.
Hur kunde jag gå med på att tala i den här panelen?
Glöm inte att hälla det i din flaska.
Tack för detta, Juan. Det är underbart…
Vi kan inte förhindra klimatförändringar. De är redan här.
Men vi kan anpassa oss. Vi måste.
Beklagar, men att pumpa miljoner liter vatten från floderna varje år
är inte anpassning, utan eskapism.
Vi talar om verkligheten!
Det är bara ord. Inget annat.
Det ni gör vid Chassangre är utmärkt,
men alla har inte råd med det.
Om vi inte kan konstbevattna, är vissa vingårdar borta om 20 år.
Vi vid Chassangre hade visserligen möjlighet att förutse,
och jag inser att det inte är möjligt
för de mindre vingårdarna.
Det är en pengafråga, du har rätt.
Men främst en fråga om vilja.
Viljan att kämpa,
viljan att investera, att ta risker,
att rubba det som inte har rubbats på hundratals år,
att skaka om gamla vanor, även om folk blir upprörda.
Även att slå näven i bordet.
För vi kan visst fortsätta på samma sätt som förut:
samma vinsorter, samma metoder,
tradition, undvika att ändra nånting.
Då slår vi huvudet i väggen till slut.
Eller så är vi djärva och välter bordet.
Ja, det är svårt och läskigt, men det är vinna eller försvinna.
För våra viner, allihop,
riskerar att dö. Det är ett faktum.
Finns det en chans att rädda dem? Kanske?
Kommer det att kosta? Tveklöst, det blir högt.
Självklart är det ett vågspel.
Men om vi inte är redo att ta risker
kanske vi borde byta jobb. Det är min åsikt.
Tack, Camille.
Klart är att din vision av framtiden inte lämnar någon oberörd.
- Har någon en kommentar? - Ja, jag.
Det går an att prata som Camille Léger,
men jag är rådlös numera,
inte bara på grund av torkan.
Vintrarna är för milda, för mycket regn vid fel tid,
bladmögel, och alla andra parasiter som inte fanns förut!
Vi har dvärgstritar, drosophila suzukii,
de förbannade malarna, rundmaskar…
DITT VIN TÄVLAR I FIRST VINTAGE CONTEST.
OCH DET KOMMER ATT VINNA. DU MÅSTE KOMMA.
BASERAD PÅ MANGAN "DROPS OF GOD" AV TADASHI AGI & SHU OKIMOTO.
Undertexter: Bengt-Ove Andersson