Välkommen. Välkommen till Irland.
Jag heter Tony Reilly. Jag är död.
Det sägs att om en irländare dör medan han berättar en historia-
-så kan man vara säker på att han kommer tillbaka.
Det var en gång i Irland...
...två gårdar.
Muldoongården, där Rosemary bodde med sin mor Aoife.
Och med sin far Chris som var i krig med kråkorna.
Och en liten bit ner på vägen, på den finaste mark som fanns-
-låg min gård, där min fru Mary sjöng tills hon hade erövrat huset.
Och där, på ovanvåningen, min son Anthony-
-ställde sin dystra fråga till stjärnorna.
Moder natur, varför gjorde du mig så här?
Det rätta svaret fanns kanske en bit ner på vägen.
-Lilla Rosemary Muldoon. -Anthony.
Berusad av kärlek.
Anthony!
-Fiona. -Se på din näsa! Du liknar en clown!
Vad är det här?
Chrissy. Chrissy! Vi har ett problem.
-Anthony knuffade ner Rosemary. -Varför?
För att Rosemary gav sig på Fiona.
-Rosemary? Hur är det fatt? -Jag har inget syfte.
Jag är bara en flicka. Världen är full av flickor.
Du är inte bara en flicka.
-Du är en drottning. -Vad för slags drottning?
Det var min mors.
Den är full av svanar.
Och du, Rosemary, på gott eller ont-
-så är du den vita svanen.
Vad betyder det att vara den vita svanen?
Ja du, det betyder att ingen kan stoppa dig.
Världen är din.
Du kan göra vad som helst.
Se på ovädret som kommer.
Det påminner mig om kvällen då vi begravde Chris Muldoon.
Muldoon lämnade inte mycket till Reillys.
Två grindar att öppna och en himmel full av regn.
-Du skulle ha lämnat grindarna öppna. -Muldoons vill ha dem stängda.
-Otroligt att du tog änkans skinka. -Hon erbjöd mig den.
-Skynda dig! -Varför öppnar inte du grinden?
Det regnar knappt.
-Ner, Flossie. -Du kan inte ens älska en hund.
-Som det ser ut här i köket. -Din mor hade dött igen av synen.
De kommer tro att vi är luffare. Hur ser jag ut i ansiktet?
-Bedrövlig. Var är min pipa? -Där uppe. Och du får den inte.
-Se på mig. Jag liknar en grävling. -Jag fryser. Varför släckte du elden?
-Vill du att huset ska brinna ner? -Var du tvungen att bjuda in Muldoon?
-Räckte inte begravningen för dig? -Är du så egoistisk, pappa?
-Jisses. Titta på röken. -Otroligt att Chris Muldoon är död.
-Vem ska skjuta kråkorna? -Chris gillade att skjuta kråkor.
Han sköt hål i himlen med sin bössa.
-Vad skrattar ni åt? -Mår du bra, Aoife?
Bra, frågar du? Jag är ett vrak. Stäng dörren innan natten kommer in.
-Aoife, kom. Sitt här vid värmen. -Jag kan inte sitta. Benen låser sig.
Skojade ni? Om vad?
-Vill du ha en öl? -På flaska eller burk?
-Flaska. -Nej tack. Flaskan smakar glas.
-Har glas en smak? -Ja. Glas smakar tänder.
Smaken av glas. Jag vet hur det smakar.
Vet du hur glas smakar? Det gör du inte.
-Alltså ingen öl. Jag sätter på te. -Varför ryker det så?
-Skorstenen är helt igensotad. -Min är värre.
-Jag får kämpa för varje andetag. -Se på henne. Hon är död om ett år.
Gärna det. Förutom att jag lämnar Rosemary och gör henne föräldralös.
Du ser kry ut.
Frukten ser alltid bra ut när masken börjar tugga.
-Du då? När ska du lämna in? -Jag är död före jul.
Sluta. Var är Rosemary?
-Där ute. -I regnet?
Hon röker inte inför mig och hon röker jämt, så jag ser henne aldrig.
Hon är envis.
-Hon står där ute. -Och röker.
-Hon får lunginflammation. -Hon är galen. Galna blir inte sjuka.
-Galen? Det har jag aldrig märkt. -Du märker ju aldrig nåt, Anthony.
Du är känd i hela Irland för vad du missar.
Tony, har du skrivit över gården på Anthony?
-Va? Frågar du honom bara så där? -Jag tänker på det praktiska i kväll.
-Eller lämnar du den till honom? -Vem annars? Alla andra har flytt.
-Jag har inte bestämt mig. -Vad har du inte?
Jag trodde att Chris Muldoon hade en plan.
Ja. Han lämnade allt till mig.
-Inte mer än rätt. -Jag tänker bara på Rosemary nu.
-Vet du inte om jag får gården? -Jag ser ingen tydlig väg.
-Varifrån till vart? -Från mig till dig.
Det måste sägas. Ditt ansikte stämmer inte.
Du stammar från andra människor. Du är mer Kelly än Reilly.
-Ja, du är en Kelly i ansiktet. -I ansiktet?
Han gillar att fiska. Typiskt en Kelly. Det är känt.
-John Kelly trodde han var en fisk. -Jag heter Reilly och är en Reilly.
Nej, en Kelly. Du brås på John Kelly och han var fullständigt galen.
-Han dränkte sig i Royal Canal. -Han föll i.
-Han hade en sten knuten i halsen. -Jag är inte en Kelly!
-Du är i alla fall ingen bonde. -Seså, Tony.
Du står inte på marken och drar styrka från den som jag gjorde-
-tills mamma dog.
-Du läser hellre dina jäkla blaskor! -Lugn nu.
Kritisera mig inte, pappa.
Vissa av oss känner ingen glädje, men vi gör det vi måste.
Är en pliktrogen man som inte känner njutning sämre än en lycklig man?
Nu jäklar. För att få lite trevligare sällskap ska jag hämta Rosemary.
Anthony, Anthony...
-Rosemary. -Anthony.
-Vad gör du här ute? -Röker.
-I regnet? -Det är lite tak.
Det är beckmörkt.
Jag kan se.
Röker du pipa nu?
Det är pappas.
Er tjur låter som om han har kikhosta.
Han hostar upp lungmasken.
-Det låter inte bra. -Säg det inte.
När behandlade du honom?
-För tre veckor sen. -Hans lungor borde vara maskfria.
-Ska jag ringa veterinären? -I morgon räcker för ett dyrt besök.
-Gå in. Du blir förkyld. -Nej.
-Har du hört av Fiona? -Aldrig. Inte sen vi var barn.
-Vet du var hon bor? -I Wicklow. Med man och tre döttrar.
-Han tror att vi pratar om honom. -Män tror att allt rör sig om dem.
Missunnar du verkligen Anthony att få gården?
Jag gav honom hans mors ring för tre år sen.
-I onödan. Han är inbiten ungkarl. -Du gör på fel sätt.
Detta är min släktgård sen 121 år. Det slutar inte med Anthony.
Saker slutar när Gud vill det.
Aoife...
Jag kan inte fatta att min Chrissy är borta.
Halva mitt hus är borta.
-Vad gör Flossie? -Hon är ute efter skinkan.
Hon kommer inte åt den. Den är i kylen.
-Vill du ha en bit? -Bjud mig inte på min egen skinka!
-Jag beklagar så din fars död. -Tack, Anthony.
När min mamma dog kunde jag inte se färger längre.
-Var hamnar vi när vi dör? I himlen? -I jorden.
-Vad är då himlen till för? -Den är för nu. Himlen är för nu.
Det var jag som hittade honom.
Mamma kom upp. Hon var kritvit i ansiktet, så jag gav henne vatten.
-Men hans tänder låg i glaset! -Nej!
-Sen dess dricker hon inte ur glas. -Det kan jag intyga.
-Hon säger att det smakar... -...det smakar tänder.
Jag ska hämta henne. Hon vill bara sitta i sin fåtölj.
-Så vi får gå. -Ja.
-Och du låter mig gå, va? -Du sa att du skulle gå.
Lyssna inte på folk. Vem är det där?
Det är Dåliga nyheter-Cleary. Han kommer bara med dåliga nyheter.
Hej, Rosemary. Beklagar böket för er.
-Din häst for över stängslet igen. -Säg det inte.
-Jag tänkte att du ville veta. -Tack ska du ha, Cleary!
-Gå in och prata med hennes mor. -Det gör jag inte. God kväll!
-Du ser? Dåliga nyheter-Cleary. -Har du en grimma?
-Ge mig den då. -Din mamma då?
-Kör du hem henne? -Visst.
-Du vill inte ha lite skinka? -Skär av en bit till hunden.
-Det är för fint för henne. -För fint för er båda.
-Ska vi prata om det? -Vad?
Det var inte lönt när Chris levde.
-Friar du? -Va?
-Jisses, nej. -Säg då vad du menar, din bluff.
Markbiten som spärrar mig från vägen, sälj tillbaka den till mig.
-Du behöver bara öppna grindarna. -Har du klivit ur min bil i regnet?
Blivit dränkt när du öppnat och stängt grindarna?
-Det regnar på oss alla. -Jag ger dig ett skäligt pris.
-Har du frågat Chrissy om det? -Ja. Inget svar.
Inget svar är ett svar.
Jag måste lämna gården som den var när jag fick den.
Så du lämnar den nu? Till Anthony?
-Rosemary bad mig köra dig hem. -Var är hon?
-Hennes häst smet igen. -Den hästen är satan på fyra ben!
Tänk på det jag sa.
Nej. Du ska inte prata med mig om grindarna.
-Du ska prata med Rosemary. -Varför?
Vägbiten som Chrissy köpte av dig är inte min.
-Resten är mitt, men inte den. -Sålde han den?
-Han gav den till Rosemary. -Vad säger du?
Chris Muldoon skrev över markremsan mellan grindarna på Rosemary-
-när hon inte var mer än tio år.
-Gav han en tioåring min vägrätt? -Hon fick den. Jag kan säga varför.
Det var där som Anthony knuffade ner henne.
-Knuffade du en liten flicka? -Det gjorde jag inte. När?
När hon var tio. Du gjorde det och du är förvisad därifrån.
Kör nu hem mig innan min pacemaker går ner på noll.
Hej då, hej då, hej då, hej då!
Duktig kille, Blister. Vilken duktig kille.
Du är så vacker. Stanna precis där.
Okej. Okej.
Det är okej, min älskade.
Må du brinna i helvetet, din skithäst!
Duktig kille.
Anthony!
-Är du okej? -Ja då.
-Vad gjorde du där ute? -Fiskade.
Var det där att fiska? Utan spö?
Vem pratade du med? Du såg ut att prata, vifta och sen hoppa i.
Det gjorde jag inte. En Kelly hoppar i. Jag är en Reilly.
-Vad gör du nere vid floden? -Jag har jagat den här.
-Inte sen i natt, väl? -Jo.
-Himmel. Du ser ut därefter. -Tack. Du ser inte så perfekt ut.
-Du har fina kor i år, Anthony. -Jovars.
-Varför far din häst över stängslet? -Han är rastlös.
Jag vet hur det är. Jag hör ibland en röst när jag är här ute.
-Och rösten säger "Gå". -Gå?
-Älskar du inte gården? -Jag hatar den som ett fängelse.
Jag har närmast vuxit ihop med den.
-Varför följer du inte rösten då? -Nej.
Varför inte?
Det är de här gröna fälten. Och djuren som lever av dem.
Och över det är det vi som lever av djuren.
Över det är det det som tar hand om oss och kanske lever av oss.
Vad det än är så håller det kvar mig här.
Du borde flytta. När du är ensam så borde du sälja gården-
-och lämna Irland helt.
-Varför? -Här är hemskt för hederligt folk.
-Är inte du hederlig? -Jag?
Jag är galen.
-Du kan följa oss hem. -Jag kan inte lämna båten.
-Vi ses i kyrkan. -Du pratade där ute!
"Det är de gröna fälten och djuren som lever av dem."
När han säger såna saker, Blister-
-vet jag att jag måste ha honom. Gud hjälpe mig.
-Vad är det där? -Gryta.
-Du var borta länge. -Jag stannade till vid kyrkan.
Varför angår inte dig.
-Vill du ha gryta? -Ja.
-Ska du inte öppna det? -Vilket?
-Brevet från Amerika. -Jag tar det sen.
Tar det sen? Hur ofta får du brev från din brorson och tar det sen?
-Mina glasögon ligger där uppe. -Jag hämtar dem.
Jag läser det när jag är ensam.
-Vad står det i det? -Vet inte. Jag har inte läst det.
Vad står det?
Okej! Skaffa en fru då!
Rosemary...
Det verkar som att kanske så skulle vi...
...så skulle vi...
...så skulle vi gifta oss.
Rosemary.
Vi har känt varann ett bra tag nu.
Du kan säkert få nån bättre, men...
Du verkar inte göra så mycket, så...
Vill du ha mig?
Jäklar. Räcker inte det för dig?
Okej. Du blir visst inte nöjd förrän jag står på knä.
Vill du gifta dig med mig?
Det är alltså sant. Du har Kelly-vansinnet.
-Jag trodde att Tony drev med mig. -Vad lurar du för?
Din far säljer gården så du inte får den. Bara så du vet.
Så du har gett dig i slag med en åsna?
Akta!
Jag visste inte att Cleary kunde springa så.
Tony, din jävel!
-Han säljer gården till Adam. -Gå då och läxa upp gubben.
Jag tycker inte om att bråka. Halva Irland gör det, men inte jag.
-Rosemary! -Vad?!
Inget. Inget.
Glöm det!
-Vad pratar han om? -Hoppas du inte är inblandad, mamma.
Tony ska sälja gården till sin brorson.
Adam? I Amerika? Därför vill han ha tillbaka marken.
-Amrisen vill inte joxa med grindar. -Han kommer...att få joxa.
-Du har mycket av far i dig. -Det är jag stolt för.
-Två bulldoggar. -Nej. Jag är en svan.
Hur kan du förvägra Anthony?
-Glöm det. -Du ville prata om grindarna.
-Då ska vi prata om Anthony. -Jag säger inte det som ska sägas.
-Ditt gårdslöfte höll tillbaka honom. -Det är lögn.
-Mucka inte med mig, Tony Reilly. -Är du kär i Anthony?
-Det är mer än kärlek. -Gå nu medan grindarna är öppna.
Jag är inte klar med dig!
Han är inte normal. Han gifter sig aldrig.
Då gör inte jag det heller. Han får sitta i sitt hus och jag i mitt.
Skynda dig! Jag måste kissa!
-Och du säljer till en amris? -Han är en Reilly!
-Du gör olaga intrång nu. -Släpp planen, annars dödar jag dig.
Vill du att gården säljs på auktion? Anthony gifter sig aldrig.
Vakna! Se till dig själv.
Om det behövs så fryser jag mina ägg!
-Vad? -Jag fryser mina ägg.
-Om han är långsam så väntar jag. -Frys kroppen om du väntar på honom!
-Jag tror att han kommer till mig. -Jag måste ordna det här.
-Jag fyller snart 75. -Anthony får gården. Säg det bara.
-Jag kan inte. -Rose!
Bara så du vet: Vi är inte klara, herrn. Vi är inte klara!
Hur blir vi klara? Jag måste få bort grindarna.
Det är högsommar och honungen flödar rikligt.
Deras vingslag håller kupan sval och ventilerad.
De har försiktigt följt sin drottning in i sitt nya hem.
Du har rätt. Jag gifter mig aldrig.
Det är din mark. Du gör som du vill. Jag klarar mig.
Lite rök hjälper till att lugna bina.
Minsann!
-Mamma! -Jisses! Du försöker ha ihjäl mig.
Gissa vems bil jag såg vid kyrkan på en vardag. Tony Reillys.
-Var det begravning? -Han hade parkeringen för sig själv.
Varför skulle en hedning som Tony Reilly knäböja i en kyrka?
-Han vet att han har fel. -Han vet att han har fel.
-Hur är det med dig, vännen? -Perfekt.
Vad är det i drinken?
Jag vet faktiskt inte. Det är en Orange Blossom.
-Jag tar en sån. -Du tar dig friheter, va?
Just det. Det är lördag kväll och jag tar mig friheter.
Skål.
-Var är Anthony? -Killala.
-Varför går han på Killala? -Varför går nån på Killala?
Jag önskar att Mary var här. Hon älskade att sjunga.
Vad hade hon sagt om att du säljer gården så Anthony inte får den?
Jag kan inte tänka på det.
Vad skulle Mary Kelly säga om att gården tas från hennes ende son?
-För att han var en Kelly. -Som hon.
Jag kom hit för att äta och höra lite sång. Sluta nu.
Jättefint. Och nu hör vi en sång från en lokal skönhet.
-Rosemary Muldoon. -Håll tummarna.
-Vart ska hon? -Hon ska sjunga.
Min granne Mary Reilly-
-må hon vila i frid i himlen, sjöng alltid den här sången.
Och när hon dog var det som om fåglarna förlorade sina röster.
Så jag sjungar den nu för att minnas henne.
Nu kommer sommartiden
och blommorna står i full blom
och bergens vildtimjan
står runt den blommande ljungen
kom nu med, min tös, kom
jag ska bygga en lövsal åt min älskade
vid den silverglittrande källan
och jag ska täcka den
med bergens alla blommor
kom nu med, min tös, kom
och vi går alla tillsammans
till bergens vildtimjan
runt den blommande ljungen
kom nu med, min tös, kom
om min älskling skulle försvinna
skulle jag säkert hitta en annan
för att plocka bergens vildtimjan
runt den blommande ljungen
kom nu med, min tös, kom
-Jag försöker bara göra det rätta. -För vem?
-Gården. -Gården vet inget om rätt och fel.
Vet du varför min man krigade med kråkorna, Tony?
Han hötte med näven.
Vi hade mist ett barn.
En pojke. Och han hötte med näven.
Du har dina barn och har levt ditt liv. Begär du mer än så av Gud?
-Vad är klockan? -Det är så sent att det är tidigt.
-Vart ska vi nu? -Till kyrkogården.
Hur hög tror du att muren är?
-Vad hette du nu igen? -Anthony.
-Anthony, vi är främlingar. -Det är vi.
-Vi kommer aldrig att ses igen. -Nej, det gör vi inte, nej.
-Vill du höra min värsta hemlighet? -Gärna.
-Jag har legat med en präst. -Nej!
-Det har jag. Två gånger. -Förfärligt!
-I min mammas säng. -Värre och värre.
-Jag är skamlig. -Det är du.
-Men jag kan slå det. -Vad har du?
Jag har en liten...litenhet i min hjärna.
En litenhet?
Ojsan.
-Här är här han nu. Hej, Anthony. -Välkommen till Irland.
-Du minns Adam? -Välkommen till Irland.
-Hur är det i New York? -Toppen. Du måste komma dit.
-Nu får vi ombord er. -Kör du pappa?
-Jag ska hyra en bil. -Okej.
Kanon. Vi ses där, farsan. Tack.
-Det är skönt att vara hemma. -Bra att ni kom på hans födelsedag.
-Han blir 75, va? -Just det.
-Har ni kvar de två grindarna? -Ja.
-Varför? -Historia.
Det finns mycket historia i Irland.
Vem är det här nu?
-Välkommen. Det pissar ner. -Bra dag för änder.
-Var är Adam? -Han hyr en bil.
-Säkert en automatare. -Är det så svårt att växla?
-Hur är det med Aoife? -Hon faller i bitar.
-Hjärtat. -Benen, lungorna.
Blind på ett öga.
-Kommer de på festen? -De kommer.
Har den äran.
Det finns inget kvar av Johnny O'Brien.
Först dog hälften av hans kor av tbc. Precis hälften dog.
Sen försökte han ta livet av sig, men bössan tog bara halva läppen-
-så han log alltid. Han var hemsk att se.
Kan du sluta? Du skrämmer barnen.
Heliga Guds moder. Har ni sett?
-Vad tycker ni? -Är det en automatare?
Anthony, det är en Rolls-Royce.
En Rolls-Royce? - Tror du dina öron, pappa?
-En Rolls-Royce. -Det är den finaste bil jag sett.
Och så blev Anthony Reilly kär i en åsna.
-Anthony. Jag har nåt till dig. -Va? Tony fyller år, inte jag.
-Vad är det? -Öppna det.
Jag tittar på det och vet ändå inte vad det är.
-Det är en regnrock. -Den är vit.
Det är en vit regnrock.
Hej. Hur är det med dig?
-Jag är Tonys brorson Adam. -Det vet jag. Rosemary Muldoon.
-Du bor på granngården. -Ja.
-Och du äger marken mellan grindarna. -Ja.
Och du ska sälja den till mig.
-Till dig? -Just det.
-Du är lite stridslysten. -Tycker du det?
För mycket?
Jag vet inte.
Se mig i ögonen och fråga igen.
Säljer du den marken till mig?
Det var starkt.
Kanske säljer jag, kanske inte. Jag är helt stissig.
Jisses. Vad gör han?
Han har köpt en metalldetektor.
-Har han tappat nåt? -Nej, han är bara blyg.
Det kan man väl också kalla det. Trist att höra att din mor är sjuk.
-Snällt att ni kom på födelsedan. -Ja. Jag hade velat stanna längre.
-Jag måste tillbaka. -Så synd.
-Du borde komma till New York. -Vad skulle jag göra där?
-Vi kan gå och se "Lejonkungen". -Jag vill inte se den.
-Och vem skulle sköta min gård? -Sköter du gården själv?
-Hur många hektar har du? -Jag vet inte.
-Hur kan du inte veta arealen? -Det är bara en siffra.
-Mitt jobb är att handha siffror. -Behöver pengar ditt handhavande?
Jag vet faktiskt inte.
Du verkar ha bestämt dig.
Väntar du på honom?
Det vet jag inte.
Jag vet inte. Vad väntar du på?
-Jag väntar aldrig. -Det gillar jag.
-Kom till New York nån gång. -Jag vill inte se "Lejonkungen".
-Vad vill du se? -Balett.
-Det hade jag inte gissat. -Jag har aldrig sett en balett.
Jag hörde att han är kär i en åsna.
-Då hörde du fel! -Förlåt. Jag förstår mig inte på er.
Ni bara accepterar knasiga saker som det där grindproblemet och...
-Och vad? -Ensamhet.
-Är det där din bil? -Jag har hyrt den.
-Varför ta en lyxbil till en gård? -För syns skull.
Ja, det förstår inte jag.
Har du ätit?
-Nej. -Undvik puddingen.
Jag tror att den är härsken.
Vet du vad? Jag vet att den är härsken.
En irländsk picknick? Vad är det här för vansinne?
-Vi gör det för amerikanerna. -De tyckte en picknick lät trevligt.
-Grattis, Tony. Mamma hälsade. -Be henne krya på sig.
-Går du? -Ja.
-Hur är det med Rosemarys mamma? -Hon är illa däran.
-Hur illa? -Illa.
-Vad är det här för slags kor? -Charolais. - Schas, iväg!
-Vad gör du? -Plockar svamp.
-Kan man äta dem? -Ja.
Det är kul att göra med barn. Plocka svamp.
Vilken vacker plats.
-Den där ser lite ilsken ut. -Han känner inte igen mig i rocken.
Fast de är hungriga.
Kom nu.
-Hur många hektar har du exakt? -Jag vet inte.
-Hur kan ingen veta sin areal? -Vi är inte rättframma av oss.
-Vill du bli bonde? -Ja.
Nej, det vill du inte. Du vill äga en gård. Det är inte samma sak.
-Jag kan bli en bonde. -Vakna. Du är ingen bonde.
Det skulle bli en jäkla fars.
-Du har kanske varit bonde för länge. -Hur menar du då?
-Har du talat med Cleary? Vad sa han? -Nåt om dig och en åsna.
Jag ska mörda den mannen en dag. Världen kommer att tacka mig för det.
Jag kan inte sälja gården till dig.
Hör på, Tony. Även om jag måste stå ut med grindarna är jag intresserad.
Nej. Gud skulle döma mig.
Är det de där två?
Jag vet inte vad de ska göra, men jag får inte skilja dem åt.
Gud hjälpe mig.
Jag var med när Aoife gifte sig.
Jag har aldrig sett en vackrare brud.
Anthony. Anthony!
-Mår du bra? -Ta min pipa till mig.
Menar du allvar? Din pipa? Du kan inte röka med syrgasen.
-Vad gör du? Du behöver den. -Rulla ut tuben ur mitt rum. Gör det.
Okej då. Fast sköterskan kommer hudflå mig.
-Sköterskan kommer först i morgon. -Hon kommer att känna röklukten.
Hennes parfym luktar värre.
-Det är sent. -Det är det.
Jag såg en stjärna genom fönstret ända nere vid marken.
-Har du sett en stjärna så långt ner? -När jag var grabb från det fönstret.
-Tänd den åt mig. -Okej.
-Jag ser den. Stjärnan. -Det här var ditt rum.
-Jag kvävs. -Det sa jag ju.
Strunt samma, jag tycker om det.
Sitt hos mig, min gosse.
-Förlåt att jag lämnar dig. -Säg det inte.
Det är en öde plats som blir svår att möta på morgonen när jag dött.
-Jisses. -Gården är din nu.
Förlåt att jag inte lämnar den till dig som jag fick den.
-Strunta i det. Det gör inget. -Jag älskade inte din mamma.
-Vad säger du? -Sanningen.
Ensamheten hade flugit in i mig. Jag vet inte varför hon sa ja.
Jag gick ofta förbi henne utan så mycket som att nicka.
Hon gav mig barn. Trish, Audrey, dig. Jag kände inget.
Till en dag...
...då nåt...
...gav vika.
Ute på fältet i det våta gräset rörde Guds blida hand mig.
Nåt kom för att rädda mig, pojk. Och det kommer till dig också.
Jag kan inte säga vilken dag det var.
Det slutade regna. Solen sken på mig.
Och jag började sjunga. Bara så där. Den gamla sången.
-Mammas sång. Kan du den? -Klart jag gör.
-Och de går alla tillsammans -till bergens vilda timjan
Sjöng - på fältet.
Jag.
Jag var aldrig den mannen och visste att det var Marys sång.
Jag sålde markbiten till Muldoon för 200 pund och köpte henne-
-en äkta guldring och tog av henne mässingsringen.
Vilka dagar vi hade efter det. Vilka tider!
I köket, i varenda rum. Jag ska iväg till henne nu, pojk.
För jag vet att hon väntar vid den gamla ytterdörren på mig.
-Kan du förlåta mig, Anthony? -För att du sålde vägrätten?
-Det är inget. -För att jag inte trodde på dig.
Att du skulle finna din egen väg och bli en självständig man.
Blev jag stolt över dig för sent?
-Jag vill inte att du ska dö. -Förlåt att jag sålde vägbiten.
Och lämnade två grindar åt dig.
Och för att jag tänkte ta resten ifrån dig.
Hur jag än sårat dig så vill jag dö med allt raderat mellan oss.
-Jag förlåter dig för allt. -Jag älskar dig, min gosse.
Jag kan inte säga det tillräckligt.
Jag älskar dig, min pappa. Det har jag alltid gjort.
Släpp nu innan du har ihjäl mig.
Bra karl.
Du är en bra son.
Tack, pappa.
Jag tror på att kärleken hittar dig ute på de där fälten-
-där du vandrar.
Gud välsigne dig.
Och dig.
Jag ska sova nu.
-Vill du ha syrgasen? -Jag ska prova utan.
Min pappa. Min pappa. Min pappa.
-God morgon. -Vad är det här?
Jag rensade ängen höst upp. De är som gräshoppor.
Gud signe dem.
-Kråkorna har mycket att säga. -Synd att din far inte sköt alla.
Du röker fortfarande, ser jag.
Jag hade med gryta till dig på bänken där.
-Jag kan laga mat. -Men du gör det inte.
Utan mamma har jag ingen att laga mat till. Det håller mig sysselsatt.
-Det är bra vandringsväder. -Det ena stället är det andra likt.
Jag var nere i mossen och skar torv. Ljungen är överallt.
-Skär du torv själv? -Vem annars?
Det är lite sent.
-Det är ett tvåmansjobb. -Eller för en kvinna.
Japp. Sån är världen nu. Män är värdelösa.
Så är det inte. Män är inte värdelösa.
-Vad är en mans uppgift nu då? -Det får du säga.
Jag säger inget. Tystnaden runt nåt är kanske lika viktig som föremålet.
Hör du fortfarande rösten på fälten?
-Jag vet inte. -Det är ingen modern tanke.
-Jag är ingen modern man. -Du har gården.
Är du lycklig?
Nej.
Varför inte bli lycklig då?
Jag vet inte hur man gör.
Det finns ingen kvar som hör dig skratta, Anthony.
-Sant. -Hur många solskensdagar har vi?
-Solen skiner inte. -Jag tror att den gör det.
-Har du det bra då? -Hur menar du?
Där uppe i huset, ensam.
Jag ser att du har satt upp den här grinden mellan oss. Varför?
Jag har haft otroliga drömmar och drömt om alla som har levt.
-Det är många. -Förfäder och fler.
Hela cirkusen. Mänsklighetens historia.
Och med mig längst fram som en tamburmajor.
Jag satte mig upp i sängen. Jag förstod inget.
Här är jag ensam som en skeppsbruten och min natt översvämmas av folk.
Vi har känt varann ett bra tag nu.
Ja, det har vi.
-Har du tänkt på det jag sa? -Vilket? Vi pratar aldrig.
-Vi ses i kyrkan. -Jag går bara för att du gör det.
Jag tycker att du ska lämna landet.
Menar du det?
-Varför inte? -Vill du att jag gör det?
-Du kanske borde göra det. -Jag kanske gör det.
Kom förbi huset nån gång.
-Det gör jag kanske. -Det gör du inte.
-Du borde sluta röka. -Jag kanske lämnar landet!
Det kanske jag gör.
SVANSJÖN
I dag är dagen.
Det är som tänder, inte sant?
-Va? -Husen ser ut som tänder.
-Vad fick ombord dig på planet? -Mitt liv förlorade sin mening.
-Jag måste åka hem i morgon. -Va? Du skämtar.
-Jag hyrde en avlösare i två dar. -Kom du hit för en dag?
Ja. Jag köpte biljetter till baletten. Tar du med mig dit?
Okej.
Du såg ut som en riktig gudinna när du tittade på baletten.
-Hon skyddade honom. -Vem? Fågeln?
-Den vita svanen. -Du är den vita svanen.
-Hur visste du det? -Jag skojade.
-Fast jag är det. -Lyssna, Rosemary, jag...
Jag tycker att romantiska idéer inte ska få förstöra ens liv.
-Vem gör det? -Du.
Mitt huvud är hårdare än ditt.
Men om du vill bli lycklig måste du vara lite mer realistisk.
Kärlek vet jag inte, men äktenskapet är ett praktiskt partnerskap.
-"Vem ska ta ut soporna?" Sånt. -Vilket äktenskap?
-Vill du gifta dig? -Är det ett frieri?
-Nej, generellt. Vill du gifta dig? -Det vill jag väl.
Jag med. Men jag tror inte att Anthony är typen som gifter sig.
-Hur vet du det? -För att du var precis där.
Du var precis intill. Och inget hände.
-Jag är inte precis intill nu. -Nej, det är du inte.
Och det känns mycket lovande.
Har du nånsin haft en dröm...
...typ sen du var barn och så kunde du inte släppa den?
-Visst. -Vad gjorde du?
-Jag släppte den. -Varför?
Drömmar som barn har gör vuxna olyckliga.
Som en finansman som drömmer om att bli bonde?
Visst.
Men låt mig få fråga det här...
Har din dröm gjort dig lycklig eller olycklig?
-Titta på ljusen överallt. -Är allt till din belåtenhet?
Floden är jättefin.
Herregud! Vad gjorde du?
Du vet exakt vad jag gjorde.
Och som den gentleman jag är ska jag följa dig till ditt hotell.
Gud.
Herregud.
-Hallå? Hej, Adam. -Ja, jag flyger över.
-Är det sant? Okej då. -Jag vill rådfråga dig om nåt.
Jag vill inte trampa nån på tårna, men...
Det säger du?
Nej. Nej, nej, nej, inga problem.
Ja då...
Menar du det?
Okej då. Då så, okej.
Hej då.
Anthony.
Anthony, jag har sett dig!
-Rid ner igen. -Beordra mig inte på min mark.
Kom ner till huset.
-Kan inte, jag har fullt upp i dag. -Våga bara! Backa inte ur igen.
Rikta den inte mot Blister. Han dödar oss båda.
"Irish Farmer"? Fast du är ingen irländsk bonde.
-Hur vet du det? -Du ser inte tillräckligt trött ut.
Och dina händer ser inte ut som fötter.
Okej. Alla har en fantasi och min är lantbruk.
Va?
De flesta män fantiserar inte om gårdar.
-Öppna fönsterluckorna. -I dag kanske de ska vara stängda.
Jag tar det som kommer. Gå och öppna dem.
Öppna fönsterluckorna...!
Tar det som kommer...!
Fröken Märkvärdig.
-Rosemary? -Jag kommer!
-Heliga Guds moder. Rosemary! -Vänta, vänta.
Kom in, kom in!
-Såg du det där? -Ja, det regnar. Ge mig rocken.
Du borde se till din häst. Hon är helt galen.
-Som vanligt då. -Jag kan inte stanna.
Menar du allvar? Se på dig själv. Ta av stövlarna.
-Du har alla lampor tända. -Det för din skull.
-Elen är svindyr. Jag blir bländad. -Är det bättre så?
-Vad? -Det öser ner. Fiskar kan drunkna.
-Flossie. Vad gör hon? -Hon är sotis.
Din häst är inte bättre. Låt henne drunkna.
-Du skulle inte ha släppt in henne. -Varför inte? Jag släppte ju in dig.
Här, gör lite nytta. Svabba golvet.
Heliga Guds moder. Titta inte. Huset är en enda röra.
-Va? Det är fan helt perfekt. -Nej, om jag väntat besök av dig...
Är det inte läge?
Utan himlens sällsamma tecken hade jag bara tänkt på undergången.
-Sällsamma tecken? -De är få.
Sätt dig. Du är genomblöt. Här är en handduk.
-Jag har en näsduk. -Hur länge har den legat i fickan?
-Jag vet inte. -Den lever nästan.
Ge hit. Jag ska tvätta den om den inte far upp och sticker.
-Jag måste gå. Jag kommer tillbaka. -Det är ditt första besök på länge.
-Ställ ner grästrimmern! -Det är en metalldetektor.
Vad letar du efter där ute förutom en och annan skatt?
Oväntade grejer. Mynt, kanske.
Letar du efter mynt i detta väder? Jag ska se om jag har en Guinness.
Jag har fullt upp i dag.
-Varför krånglar ni till allt? -Jag?
Nej, irländare.
De kan inte fånga dagen och slå till.
Det är en ö. Man måste akta sig och inte väcka uppmärksamhet.
-Jag gillar uppmärksamhet. -Klart du gör. Du är amerikan.
-Jag stannar bara ett ögonblick. -Du kommer igen, gude nåde dig!
Guinness på flaska är inte lika god som på puben, men den duger kanske.
-Smakar den glas? -Det gör den.
-Vet du vad? Öppna den inte. -Jag ska öppna den. Den är öppen.
-Du måste dricka den nu. -Okej, dela den med mig.
-Jag kan inte. -Häll den i två glas.
-För att halvera tiden du stannar. -Vi delar. Annars rör jag den inte.
Du är en demon som frestar mig med öl.
Jisses! Har du ett rep? Det är en perfekt dag för att hänga sig.
Skämta inte. Tänker du på det?
-Nej. Tänker du på det? -Självmord? Nästan bara på det.
-Du menar inte allvar. -Jag borde skjuta mig och dö.
Med vad? Du har inte kvar din pappas gamla bössa?
-Jo. Hon står laddad och klar. -Du ljuger.
Se själv då.
-Varför har du kvar den? -Mot depressionen.
Är du deprimerad?
Är du seriös? Jag är helt förstörd av svarta depressionsmoln.
-Varför? -Sen jag slutade med cigaretterna.
-Jättebra att du slutade röka. -Nej. Jag har tänkt på att ta gift.
Jag hatar att leva. Alla känslor är som en kittel kokande blod i mig.
-Jag ser ditt blod vända sig mot dig. -Är det så tydligt?
Sätt dig. Stå inte över mig.
Bara tecknen från himlen ger mig hopp.
-Det du har är ångest. Det är det. -Heter det så?
-Det kommer i vågor, Det är inget. -Det är känslor som kokar över, va?
-Jag hatar dem. Känslor är värdelösa. -Jag klarar inte av män med känslor.
En man med känslor ska avlivas!
Ska jag bre en macka åt dig?
-Nej. -Jag gör det.
Jag sa att jag har fullt upp i dag.
Här har du, Flossie.
Guinnessen är god. Den är perfekt.
-Det är inte puben. -Nej.
Du borde komma förbi oftare. Vi tjejer behöver prata.
-Ska jag bre en macka till åt dig? -Jag måste gå.
-Det måste du inte! -Jag måste till flygplatsen.
-Min kusin kommer från Amerika. -Vem?
-Franks son. Adam Reilly. -Han?
Mallgrodan med lyxbilen? Som missade alla begravningar?
Ja. Han vill köras runt.
-Vad menar du? -Han ringde mig.
-Han vill träffa folk. -Vilka?
Du vore bra. Vi kan komma förbi.
Komma förbi? Du har aldrig kommit förbi nåt i hela ditt liv.
Sanningen är nog att Adam kommer från Amerika i jakt på en fru.
Det åker han långt för.
Han inbillar sig att irländskor är av bättre virke än amerikanskor.
Det är sant. Mary O'Connor då?
-Har hon kvar sin tandlucka? -Ja, det har hon.
Nej, jag tänkte mer en som du.
Jag? Vad? Vem är som jag?
Du är det.
Jag tänkte kanske låta honom titta på dig.
Titta på mig och se vad?
Din skönhet.
Min skönhet? Det är första gången som jag hör nåt om skönhet.
Spela inte dum.
Ska du sätta mig i ett skyltfönster som en eurohora i Amsterdam?
-Vad då, Amsterdam? -Jag pratar om din kusin.
Ska du ta med honom för att besiktiga mig som en kviga?
Du är inte dig själv sen du slutade röka. Du är snäsig.
Erbjöd han dig pengar? Lämna mig inte nu.
-Tvinga mig inte ta hagelbössan! -Hagelbössan? Vad säger du?
Om du vänder mig ryggen ska jag tamejfan skjuta hål i dig.
Är det så illa, börja röka igen.
Tvingar du mig röka cigg igen? Hoppas du får otur.
-Förbanna mig inte! -Efter min avgiftning. Sätt dig!
-Han landar snart. Jag hämtar bilen. -Jag kör dig dit i tid. Sätt dig!
-Lugna ner dig då. -Det gör jag.
-Ta en Guinness till. -Inte två.
Du har bara druckit en halv. Tyst. Lugn nu.
Drick Guinnessen. Seså.
Är det inte gott?
-Är du homosexuell? -Va?!
-Är du bög? -Nej!
Nej!
Stå inte över mig.
Varför skulle du försöka gifta bort mig med din kusin?
Det är en jättebra idé. Han är en fin kille. Han är rik.
-Än sen? -Vill du inte bli rik?
Nej, jag vill ha en man. Adam luktar tvål. Som liljorna på marken.
Varför välja min kostank när du kan få hans liljedoft?
Det är jag som ska lukta gott. En man ska stinka. Som du.
-Tack för det! -Provocera mig inte.
Att tänka på dig räcker för att knäcka mig.
Det är bra att du är lång. Män är bestar.
De behöver längden för att uppväga kvinnors sanning och godhet.
Det finns inget svar på sånt strunt.
Hoppet är en kraft.
Och kvinnor är världens frälsning.
Jag tror det. Jag ska få dig att tro det.
Jag skulle vilja tro det.
Det om dig och åsnan är inte sant, va?
Vem har sagt det? Jag ska mörda Cleary en dag.
Du skulle ha kommit i egen sak.
Nej.
Jag trodde att det kanske var ciggen som höll dig borta, så jag slutade.
-Gjorde du det för min skull? -Ja. Mina känslor var vedervärdiga.
Jag var desperat. Jag åkte till New York.
-När? -I tisdags.
-Där rök strömmen. -Åkte du till New York i tisdags?
-Jag flög. Och hem i onsdags. -Var du i New York City en dag?
-Och jag kysste Adam. -Va?!
Jag kysste honom.
God morgon. Vi påbörjar nu vår inflygning till Irland.
-Blir du mött? -Ja.
-Du? -Nej.
Du snarkar.
-Verkligen? -Ja.
-Jag tror inte att jag gör det. -Du måste vara singel.
Vad stoppar dig? Är det Fiona? Trånar du? Jag tror det är Fiona.
Skit i Fiona! Jag öppnade mitt hjärta för henne och hon försvann i går.
-Vad sa du till henne? -Strunt samma.
-Säg det till mig. -Nej.
Har du nånsin undrat vad jag har på mig när jag har mindre kläder?
-Jag förstår inte. -Har du sett mig naken i tanken?
-Naken? Tyst. Jag ser dig i kyrkan. -Du säger att jag är vacker.
Så har du tänkt på mig? Har du tänkt på mina former?
-Det vet jag inte. -På att bära mig upp till månen?
Nej.
-Vad är det? Säg det! Är du oskuld? -Jag måste hämta bilen.
-Du kysste honom! -Det var han som kysste mig!
-Det tände honom! Nu kommer han! -Tiden rinner ut.
Berätta nu din hemlighet, Anthony.
Fiona stack som fan. Jag är konstig. Strunt samma varför.
-Är det för att du hatar folk? -Nej, jag hatar ingen.
Du kan inte chocka mig. Jag har tänkt igenom allt och förlikat mig med det.
Kom igen!
Vad?
All right. Okej.
Jag tror att jag är ett honungsbi.
Säg det igen.
Jag tror att jag är ett honungsbi.
Jag hämtar bilen.
Du tror inte att du är ett honungsbi. Du driver med mig. Tror du det?
-Sen när? -Jag har alltid gjort det.
-Du är Anthony Reilly. -Vad jag än är så känner Gud mig.
Därför sa du inte att jag är vacker?
Ja. Och för att du är min granne. Och bin gillar inte rök.
Låt mig köra. Sänk farten.
Jag struntar i att du tror att du är ett bi. Du tror att du är ett bi!
-Titta på vägen! -Jag bryr mig inte!
Jag är halvdöd av att leva för dig.
Akta! Håll dig på vägen.
Tror du att jag är ett bi? Får jag veta vad jag är?
Du är den vackraste blomman som finns.
Tycker du verkligen det? Anthony, du är bra för mig.
-Jag är skamlig! Vi hämtar Adam. -Det var han som kysste mig.
-Du gifter dig och flyttar till USA. -Har du aldrig tänkt fria till mig?
Jag kom till dig och letade efter mammas ring och hade tappat den.
Letade du efter ringen med metalldetektorn?
Att jag tappade ringen sa mig allt. En man som jag ska inte gifta sig.
Akta!
Du sabbar bakaxeln!
-Alla tror att de är nåt de inte är. -Men inte ett bi!
Akta! Akta!
-Du har kvaddat bilen. -Nej då. Den är min. Skit i bilen!
Vad? Perfekt!
Perfekt! Kan du bestämma dig? Ska du regna eller skina på oss?
Säg mig här på vår heliga ö Irland varför du inte ska gifta dig med mig?
Jag ser syner. För guds skull. Jag tror att jag är en insekt!
Ibland tror jag att jag är en katt. Men jag fortsätter inte tro det.
För jag vet att jag är en svan.
-Du tror inte att du är en svan. -Jo.
-Gör det mig värdelös som fru? -Gör det inte värre nu!
Herrejesus! Vi går i cirklar. Vi står på din mark.
Ge oss bara en chans.
Om det hade varit meningen så hade jag hittat ringen.
Vi säger vad meningen är. Livet är här. Vi bestämmer.
-Men Adam väntar. -Se på mig.
Se på hur jag ser på dig.
Jag vet inte om jag kan leva instängd i ett hus med en kvinna.
Du kan få vindarna och fälten. Se mig bara som den öppna dörren.
Och här, din tok. Du kan få din ring också.
-Vad är det här? -Jag hittade den vid min grind.
-Min mammas ring. -Som himlasänd för att ge mig hopp.
Vad måste jag göra? Vifta efter dig för att få dig att sticka mig?
-Jag är rädd. -För vad?
-För kärlek. -Bara tänk på fröjderna.
Ta din ring.
Den är din. Det har den alltid varit.
-Så där! -Vad gör du?
-Titta där borta. -Va?
Det är lite ljus där. Jag vet inte med dig, men jag är less på regnet.
Jag vill ta upp en karl hit som kan en sång, inte två.
Låt honom inte fly. Lås dörren.
Han sägs ha sångröst, men bara hans fru har hört den.
Och hon skvallrar inte.
-Jag är också galen. -Hur då?
Det får du veta när det är för sent.
-Tar du ner grindarna? -Aldrig!
-Sviken? -Kanske. Jag vet inte.
-Har du sett Ring of Kerry? -Det har jag, ja.
Vill du se den igen?
Rösten som jag hörde på fälten, den sa inte "gå".
Inte bara det. Den sa "Gå till henne".
Titta på min tokiga häst.
Nu kommer sommartiden
och blommorna står i full blom
och bergens vildtimjan
runt den blommande ljungen
Det sägs att om en irländare dör medan han berättar en historia-
-så kan man vara säker på att han kommer tillbaka.
Du måste komma upp, Rosemary.
jag ska bygga en lövsal åt min älskade
vid den silverglittrande källan
och jag ska täcka den
med bergens alla blommor
kom nu med, min tös, kom
om min älskling skulle försvinna
skulle jag säkert hitta en annan
för att plocka bergens vildtimjan
runt den blommande ljungen
kom nu med, min tös, kom
och vi går alla tillsammans
och plockar bergens vildtimjan
runt den blommande ljungen
kom nu med, min tös, kom
kom nu med, min tös.
Text: Thomas Jansson
Ansvarig utgivare: Anders Melin