Det var en gang en havkonge som var gift med en vakker havdronning.
De var veldig lykkelige sammen.
Helt til kongen en dag måtte reise
til de fjerneste øyene av sitt våte kongerike.
Da han kom hjem, fant han dronningen sittende på en sten
i armene på et menneske. En sjømann.
Dronningen sang til ham med en stemme så klar som glass
mens sjømannen børstet håret hennes.
Jo? Hva gjør du?
Skal du ikke fortelle meg hva hun sa?
Mener du Rose?
Jenta som jobber der jeg jobber
og gjør jobben som ingen fortalte meg at jeg har.
Ja... Saken er at du faktisk ikke har jobb,
og at du ikke jobber der. Du ble sagt opp.
Det var ikke det hun sa.
Like før ulykken, etter alt som du har gjort for dem,
så behandlet de deg veldig stygt, Jo. Og hun Rose er helt sprø.
Og Nick har hodet så langt opp i ræva si...
Drit i dem. De utnyttet deg.
Har ikke noen nevnt at du hadde fått nye jobb?
Det var da du farget håret ditt.
JUNI
Og du husker ingenting?
Du stirrer fremdeles ut i intet, Jo.
Og du er prisgitt det som folk er villige til å fortelle deg.
HØSTEN MISTET JOBBEN
Så hva er det de ikke forteller deg?
Kom deg ut av huset mitt!
Går det bra?
Nei. Nei.
Ikke egentlig.
- Hva er det? - Jeg må fortelle deg noe.
Det var noen andre her. Da jeg falt ned trappen.
Jeg var ikke alene.
Jeg husket det da Rose var her.
Jeg vet ikke om det var rett før jeg falt, eller om...
Hva?
Hadde vi kranglet?
- Var det deg? - Nei!
Ha du sovet på dette?
Noe ble stjålet. Kanskje noen brøt seg inn og tok mobilen.
Mener du at det var noen andre her?
- Jeg sto og skrek... til noen. - Du må da vite hvem det var?
Jeg trodde kanskje at vi...
At jeg hadde drukket meg full...
Eller kanskje at jeg kom hjem full, og at vi...
Det er så diffust.
Hvorfor sier du "vi" hele tiden?
Hent jakken din. Vi må fortelle dette til politiet.
Hent jakken din, Jo.
- Tenk, da. Hvem kan det ha vært? - Det er vanskelig å huske det.
Hva som helst om vedkommende.
Hvorfor ventet du med å fortelle meg dette? Hva tenkte du med?
Du sa at du skrek til dem. Husker du hva du skrek?
Kom deg ut av huset mitt!
Faen.
Jeg tror jeg sa "kom deg ut av..."
"Kom deg ut av huset mitt!"
Det sier man ikke til en man kjenner.
- Men det er flott at du husker ting. - Nei, det er slett ikke flott.
De kan se etter DNA, fingeravtrykk, tegn til innbrudd.
- Det er for sent. - Det vet du ikke.
Jeg kan ikke tro at noen var i huset...
Jeg ser skiltene dine stadig vekk. Det står ikke "solgt" på noen av dem.
Konsentrer deg! Husker du noe mer?
Kom deg ut av huset mitt!
- Jeg kan ikke gjøre dette! - Ikke vær latterlig!
Stopp!
Går det bra?
Ok, ok.
Det går bra.
Det er greit.
Kanskje det ikke var noen andre der. Jeg vet ikke.
Det føles som noen har brutt seg inn i hodet mitt
og endevendt stedet, og nå finner jeg ingenting.
Det er...
Jeg føler meg ikke trygg i mitt eget hode.
Jeg er lei for det.
Herregud.
Nei, gi deg!
For en far.
Det er første gang jeg ser deg le på evigheter.
Jeg elsker deg av hele mitt hjerte, og jeg er så lei for alt dette.
Se på det hodet hans. Fullt av alt som du har mistet.
Man får lyst til å kløyve det opp som en kokosnøtt.
Skrape ut bitene man trenger.
Kom deg ut av huset mitt!
Hvem var det som var der, far?
Hei. Jeg er hos faren min.
Jeg tok taxi.
Jeg vet ikke hvor lenge jeg blir, Rob. Du trenger ikke engste deg.
Ha det.
Jo?
Hei! Du er hundedamen.
Jeg drømte om deg.
Hva gjør du her?
Ja, jeg har hunder. Men jeg er menneske.
Jeg hørte om ulykken og om...
Så fryktelig. Det var leit å høre om.
- Wendy, ikke sant? - Ja.
Kan jeg komme bort og slå av en prat?
- Kanskje jeg husker noe. - Det er leit at du ble skadet.
Der har vi henne! Mrs. H!
Se, Frederik. Det er datteren din, Jo.
- Jo har kommet på besøk. - Nei, nei, nei.
- Hei, far. - Det er datteren din, Jo.
- Hvor er Susanne? - Dette er Jo, Fred.
Susanne var moren min.
Jeg er lei for at jeg ikke har vært her på en stund.
Jeg var i en ulykke, så jeg kunne ikke.
Men jeg har desperat ønsket å komme og besøke deg.
Far? Det er Johanne.
Lille Johanne. Ser du?
Han sov ikke så godt i natt. Stemmer ikke det, Fred?
Du var oppe og festet hele natten. Kom, da.
Sånn ja. Forsiktig.
Kan jeg fortelle ham et eventyr?
Hva sier du, far? Du elsker jo eventyr.
Det vil han nok like.
Husker du det om den gamle havkongen?
Det du fortalte meg da jeg var liten?
Jeg har tenkt på det i det siste.
Han fant dronningen sin hos sjømannen, og ble rasende.
Jeg pleide å få frysninger av det.
Danske eventyr er ganske dystre.
Hvem er du?
Det er Jo, far. Jeg er litt som deg for tiden.
Jeg vet ikke hva som er hva.
Jeg vil se Susanne.
Hei.
Far spurte om jeg kunne...
Mor.
- Jeg fikk ikke tatt farvel. - Han er fremdeles bestefar.
Han har bedre dager enn dette. Han er der ennå.
Du... Jeg har en nyhet som kanskje vil muntre deg opp.
Jeg er gravid.
- Hva heter kjæresten din? - Thomas.
Jøss!
- Jeg visste ikke om barnet fra før? - Nei, du er den første som hører det.
Det er på tide at du får vite noe som ingen andre vet.
Faen! Jeg skal bli bestemor! Tikk takk.
- Å nei! Mor, da! - Det er gledestårer.
Skatten min! Jeg er så glad på dine vegne.
Men du må ta vare på deg selv nå.
Mor...
- Kan du fortelle far om barnet? - Vil du ikke si det selv?
Han liker ikke Thomas.
- Ok. Men jeg gjør det, ikke sant? - Ja. Han får deg til å le.
- Ja! - Du vet jo hvordan far er av og til.
- Han er en kødd. - Er han virkelig så fæl?
Ja! Da han traff henne, var det som vi andre forsvant.
Alt handler om ham.
Ja vel, men vi skal bli besteforeldre.
Da må vi høre ham skryte av baren sin i årevis.
Du venter på underskriften min på lånepapirene. Hvor ille er det?
Jeg vet ikke om vi klarer oss til jul.
Jeg liker ikke å be om penger, Jo.
Jeg liker ikke å trygle deg om å redde livsverket mitt, men...
Du driver med eiendomsmegling. Du kurerer ikke kreft.
Den manglende impulskontrollen er virkelig festlig.
Sash ba meg fortelle om svangerskapet
fordi hun vet hvordan du kan være.
- Hvorfor er hun så redd for deg? - Hva for noe? Hun er ikke det.
Det hadde vært fint om du kunne pelle deg ut herfra nå, Jo.
Gå.
Kan du ta bilde av oss?
Smil!
Faen!
- Hei, Jo. Vi ble nettopp ferdige. - Jeg ser det.
Jeg har litt tid.
Alle tiders, takk.
- Jeg bør gå. - Nei, vent. Bli der!
Ikke rør deg.
Skal jeg spørre deg om noe? Hva som helst?
Ja vel. Hva skjedde med deg.
Jeg var på bryllupsreise. Skiulykke.
- Jeg traff et tre i 160 km/t. - Herregud, du er jo gal.
- Det er faktisk ganske farlig. - Samme det, vel!
Merker du ikke at du ikke er redd for ting etter at du lurte døden?
Hvis jeg vil gjøre noe nå for tiden... Så gjør jeg det!
Drit i konsekvensene!
Hva med han du giftet deg med? Ble han værende?
Nei.
- Drittsekk. - Ja.
Jeg er redd for alt.
Jeg vet ikke hvem jeg skal stole på lenger.
Alle rundt meg
vet hva som skjedde det siste året, men det gjør ikke jeg.
Og jeg tror de skjuler noe for meg.
- Men så får jeg noen små ledetråder. - Du må høre på stemmen i hodet ditt.
Intuisjonen din. Følg brødsmulene og se hvor du havner.
Jeg...
Jeg tror kanskje at jeg har hatt sex med noen.
En som så avgjort ikke er mannen min.
Moren min hadde sidesprang. Jeg sverget å aldri gjøre noe sånt.
Jeg tror delvis at mannen min visste det.
Jøss!
Kanskje han lar være å si noe på grunn av det som skjedde.
Jeg mistet et barn for 15 år siden.
Det ble nesten for mye for meg.
Hvert år på bursdagen hans...
...så lurer jeg på hva slags gutt han ville blitt.
Hva het han?
Lucas.
Jo.
Beklager å forstyrre, men det er noe jeg gjerne vil si til deg.
Jeg er lei for...
...at jeg er så vanskelig. Jeg er en drittsekk.
Jeg vil ta deg med et sted, hvis du blir med.
Først sender han en på dør, så vil han reise bort med en.
Hva er det som foregår, Rob?
Er du klar?
- Hvor skal vi hen? - Det sier jeg ikke.
Hvor skal vi hen, Rob?
Husker du da barna var små?
Når vi skulle på ferie,
så løp du alltid inn og flyttet rundt på lekene deres.
Da så det ut som de hadde hatt et eventyr mens vi var borte.
Jeg elsket å se uttrykkene deres når vi kom hjem.
Ingen er for gamle for overraskelser. La meg få ha dette.
Du har jo alltid villet dra hit.
Da havkongen kom hjem, fant han dronningen sin sittende på en sten
i armene på et menneske. En sjømann.
Det tok sin tid. Det er godt endelig å være her.
Hun sier at det er noen i huset. En mann! I mitt hus!
Hun fantaserer. Hun lever i sin egen verden.
Susanne, for helvete! Hvor mange ganger?
Jeg trenger litt luft.
Vi kom jo nettopp.
Havkongens hjerte var knust.
Men det å forføre sjømenn lå i hennes natur.
Og ingen kan forandre sin natur.
Det er ikke det at jeg ikke vil...
- Det er bare... - Det er ikke derfor vi er her.
Jeg bare savner å være nær deg.
Vet du, jeg trenger virkelig litt luft.
Beklager. Det tar ikke lang tid.
Det hadde stått tomt i årevis.
Vi skulle faktisk til å tømme det. Er det sånn du husker det?
Nei, ikke egentlig. Det er rart å være tilbake.
- Det var rommet mitt. - Var det?
Vi kalte det revehiet, på grunn av tapetet.
HJELP
- Din jævel! - Hva er det?
Det er lettere å gå gjennom det du sier enn det du ikke sier!
- Hva snakker du om? - Jeg dro hjem i fjor.
Jeg dro til Danmark. Burde ikke det stått på veggen?
Nei, for vi dro ikke til Danmark.
Vi snakket om det, men dro ikke fordi...
Vi lette. Vi dro ikke til Danmark, for huset er ikke der.
Det ble revet.
Men det er jo...
Jeg husker at jeg dro dit.
- Hver eneste detalj. - Jeg er lei for det.
Jeg er så lei for det, men vi dro ikke.
Jeg får sånne vage bruddstykker av minner.
Små glimt av ting som faktisk har hendt.
Og så får jeg hver eneste detalj av en reise jeg aldri dro på.
Det er faen meg sprøtt.
Jeg vet det.
- Gjør du virkelig det? - Ja.
Jeg vet ikke hva jeg skal tro.
Hva er det du sier?
Jeg vet ikke.
Vet du hva du trenger? Litt ny, fet musikk.
Owen. Hei.
Hei.
Liker du tatoveringer?
- Har du noen? - Hvorfor lurer du på det?
Kan du ta av deg dem? Ta av deg hanskene, er du snill.
- Hva er det som skjer her? - Ta av de teite greiene.
- Jeg vil se armene dine. - Spiller vi klespoker, eller...?
Jeg bare sier det rett ut.
Har vi...?
Bare ta av deg de jævla hanskene!
Gudskjelov.
Altså... Jeg er fryktelig flau nå.
- Hvorfor det? - Jeg trodde vi hadde hatt sex.
Oi.
Det har vi ikke, så...
Jeg er litt fornærmet over lettelsen, men...
Det er vanskelig å vite hva som er ekte og hva som ikke er det.
Kan noen bare skyte meg?
Hva?
Susanne, for helvete. Hvor mange flere ganger?
Jeg skal aldri gjøre det igjen! Ikke gå!
- Man kan ikke endre den man er. - Jeg kan det.
Hvem faen er du?
Er det ikke kvinnen som ikke husker.
Hvem var kvinnen fra Eastbourne.
Hei, mor. Oppfører du deg pent?
Klart det.
- Hei, Jo. - Jeg skal bare hente litt klær.
- Er det greit? De er på loftet. - Klart det er greit.
- Hei. - Hei.
Hei. Hyggelig å hilse på deg.
For første gang. Igjen.
Du får meg visst til å le.
Enn så lenge skal han bare lage litt te til oss.
- Jeg må visst gratulere. - Ja, men det er fortsatt tidlig.
Kjære vene.
Hva er det?
Det var som jeg mistenkte. Skuffen har blitt ryddig igjen.
Vi hadde en opphetet diskusjon sist gang.
Om skuffer... Spennende greier. Og det de sier om oss.
Så du liker meg ikke, og du dømmer meg.
Nei.
Jeg synes du er fantastisk.
Men jeg er ikke fullt så begeistret for mannen din.
Vil du fremdeles ha i melk?
- Nei, aldri. - Det er riktig svar.
Rob blir litt satt ut av meg.
Det er jo bare tull.
Like greit å glemme det.
Moren til venninnen min røykte jevnt og trutt hele livet.
Så fikk hun Alzheimer og glemte at hun røykte.
Jeg venter på at du skal få meg til å le.
Du husker visst ikke vårt forrige møte.
Du husker ikke hva som skjedde.
Tenkte meg det.
Det var synd.
Jeg må...
Å gud.
Mor? Går det bra med deg?
Ja da, det går fint.
- Mor? La meg komme inn. - Det går bra. Dere kan bare dra.
- Er du sikker? - Ja. Jeg ringer deg i kveld.
- Ja vel. Glad i deg. - Glad i deg, vennen.
Enn om du ikke er offeret i alt dette.
Har du tenkt på det?
Tenk om du er det jævla problemet.
Tekst: Eli Bjanes www.plint.com