Herregud!
Bobbin! Kom här! Ja!
Jag heter Wendy.
Jag bor i huset i slutet av...
Jag förstår inte.
De sa att han var död.
Älskling, de sa att du var död.
Jag vet, och det var inte rätt.
- Jag beklagar. - Varför skulle de göra så?
Jag borde inte ha kommit hit, men han var så olycklig.
Jag har saknat dig med. Jag har saknat dig så mycket, älskling!
Jo, gå bort från dörren.
Wendy, du vet att du inte får komma hit.
Det är inte Bobbin.
Klart att det är.
Jag känner min hund.
Gå bort från dörren.
Åh nej!
Nej!
- Herregud! - Hans inälvor ramlar ut!
Herregud! Tryck in dem igen!
Hjälp mig!
Jo?
Allt väl?
Bobbin är död.
Eller hur?
Ja.
Det är han.
Dödade du honom?
Va?
Nej!
Varför säger du så?
Förlåt mig.
Förlåt.
Tack.
- Jag är ledsen. - Det är okej.
Jag har haft hemska mardrömmar,
och allt är så luddigt.
Tja... Drick ditt te
och ta det lugnt, så börjar vi dagen på nytt sen.
Jag vill gå på den där stödgruppen läkaren pratade om.
Jaså? Är det inte för tidigt?
Minnesförlust, gåvan som bara ger och ger.
Det har gått en vecka.
Jag får demens av att vara instängd här.
Okej, men du brukar hata sånt.
Vad för nåt?
Grupper, främlingar,
och att behöva vänta på din tur innan du pratar.
Jag behöver prata med nån som kan sånt här.
Jag minns fortfarande ingenting.
Okej, vi gör allt som krävs.
Fint. Det är klockan elva, så jag gör mig i ordning.
Jaså, är det i dag?
HASTINGS FLYKTINGCENTER MIN FLYKT FRÅN SYRIEN
Syrisk läkare beskriver sin flykt från Aleppo
TACK
Till Jo, för din fantastiska insats.
Du är fantastisk.
Kärleksfullt, Nick.
Nick.
SEPTEMBER SLÄPPTE AV FINN PÅ UNIVERSITETET
Jag saknar dig! Jag saknar dig redan!
Fan!
HJÄLP MIG
Är du klar?
Ja.
Varför åker vi hitåt?
Vi har aldrig åkt här.
Vägarbeten. Det går snabbare.
Vilken konstig väg.
Du, jag kanske måste iväg en sväng i morgon.
Jag är inte borta så länge. Är det okej?
Jo? Är det okej?
Vadå?
Det är bara jobb. Jag är inte borta länge.
Okej.
Mamma.
Jag vill verkligen träffa Finn.
Vad är det?
Han har blivit lite knepigare det senaste året.
- Det är nog inte droger... - Droger?
Det är nog bara en sen pubertet.
Han är 18 år gammal, Rob.
Han är faktiskt 19 nu.
Jag är ju helt borta.
Jo.
Inte ens jag minns vad som har hänt det senaste året.
Det spelar ingen roll. Vi måste leva i nuet.
Är du en man eller ett mem?
Jo?
- Rob, ser du den där kvinnan? - Jo?
- Va? - Vem är kvinnan?
- Hon känner mig. - Vilken kvinna?
Vilken kvinna?
Det var inget.
Låt mig åtminstone bära in dig.
Det ligger ju precis där. Jag måste bygga upp mitt självförtroende.
Jag väntar utifall att du hatar det. Och om du ramlar plockar jag upp dig.
Dra åt helvete.
Fin stav, fröken.
Vet du vad klockan är?
- Ge mig din telefon. - Va?
Hit med telefonen och pengarna.
Hit med telefon och handväska!
Dra åt helvete! Ge mig dina pengar och telefon!
Jiddra inte med mig, för fan!
Fan! Skaffa ett jobb, din skitstövel!
Vet du vad som gör mig argast?
Att du fick mig att låta som min mamma!
Jag hoppas att nån mular dig!
Galna subba!
Fan!
Du kanske var tryggare i gränden.
- Hejsan. - Hej.
Du är ny.
Sharon, trevligt att träffas.
Hej, Sharon.
Jag brukade förestå en kaffehandel,
men nu kan jag inte ens knyta mina egna skosnören.
Jag hade ändå tröttnat på att bara mala på.
Mala på... Fattar du?
Jag heter Jo.
Vem i jösse namn väljer de här kakorna?
Och squash?
Får vi tapperhetsmärken också?
- Hej. - Hej.
Jag heter Helen. Välkommen till dårhuset.
Jo.
Mår du bra?
Jag såg dispyten utanför, och jag tänkte komma ut,
men jag blir inte förvånad om han är här nästa vecka.
Det var en ovanlig men intressant rekryteringsform.
Jag vet inte vad jag...
Jag borde kolla hur det gick med honom.
Varför det?
Okej, ska vi börja?
Kom så pratar vi om våra tankar och känslor.
Hurra!
Tack, Olivia.
Jag tycker att du hanterar ditt komplexa mor-dotter-förhållande bra.
Fortsätt så.
Jag känner inte för att dela med mig i dag. Innan du frågar.
Jag har haft en hemsk vecka.
Det går bra, Jerry.
Vi finns alltid här för dig.
Jag skulle gärna vilja.
Snälla? Om det är okej?
Självklart.
Jag heter Jo.
Jag...
skrev ner det. Jag behöver hjälp att minnas.
Jag ramlade ner för trappan, och jag är...
Jag landade på huvudet, som ni ser.
Jag drabbades...
av minnesförlust...
och hämningsförlust.
Säger de.
Ramlade du ner för trappan?
Ja.
Jag lider av paranoia och jag hallucinerar.
Det är som om jag...
Jag är en främling i mitt eget huvud.
En främling i ditt huvud?
Ekar det här inne?
Det är en ganska vanlig känsla.
Det känns som om jag måste ta reda på
vad som är fel på mig helt på egen hand.
Det är för jävligt, Jo.
De bryr sig inte, men det vet du.
Det stämmer inte, Jerry.
Fyra år sen min olycka. Fyra år.
Jag får inte ens tag på dem på telefon nu.
De säger att jag mår bättre, men se på mig.
Jag menar, är det klart nu?
- Kom igen. - Är det här verkligen jag nu?
- Är det här jag nu? - Det går bra.
Hoppas inte för mycket, Jo,
för alla i det här rummet är helt körda!
Jerry!
Vadå?
Vadå? Jävla Michelle!
Du är en jävla satkärring!
Jävla as!
Dra åt helvete!
Ur vägen, för fan! Subba! Jävla kossa...
- Åh, hej. - Hej.
Tillfrisknandet ser olika ut för alla.
Jag hatar när min make har rätt.
Det är... som att försöka pussla ihop en trasig vas, eller hur?
I mörkret.
På en berg-och dalbana.
Ring mig...
om du behöver prata.
Tack...
Helen.
Jag är...
Jag vet inte vad som hände.
Jag stod längst upp i trappan...
och sen låg jag där nere.
Okej.
Jag tror...
att jag kanske...
Jag har en bakgrund...
Jag har gjort en del... mörka grejer.
Och... Jag är orolig för att jag kanske gjorde det här mot mig själv.
Hallå?
Hej. Jag har en make här.
Hej, Jo. Alla kom ut, men inte du.
Jag mår bra.
Okej. Och jag stötte på...
Sharon. Hejsan.
Jag brukade förestå en kaffehandel,
men nu kan jag inte ens knyta skorna själv.
Jag hade ändå tröttnat på att bara mala på.
Mala på...
Fattar du? Jag jobbade i en kaffebutik.
Jo. Trevligt att träffas, Sharon.
Vad är det?
Var det så illa?
Nej, det är bara...
de där stackarna.
Och den där kaffehandelskvinnan...
Tänk dig att vara fast i det där usla skämtet
resten av livet.
Du är ju inte sån.
Men tänk om jag inte är den jag var?
Tänk om jag är farlig?
Du är inte farlig.
Kan vi åka hem den vanliga vägen, tack?
Den jag känner till.
- Visst. - Tack.
Titta!
Finn kom för att hälsa på mig!
Han kommer att vilja prata om några saker, okej?
Älskling!
Kom.
Mamma.
Vad tusan är det där?
Jag har ingen aning. Det kom bara över mig när jag satte mig.
Kolla.
Kom igen.
Jo, det är nåt jag vill...
Jag lämnade universitetet.
Jag hoppade av.
Jag gjorde bara en termin.
Hoppade du av?
Jag bad pappa att inte...
Jag ville berätta det själv.
Men varför bor du inte här i så fall? Här hemma?
Jag bor inte här längre.
Jag flyttade ut.
Jag ska se till lunchen.
HJÄLP
Jag älskar dig.
Tänk om... Tänk om gamla mamma inte kommer tillbaka?
Hejsan, Finn. Välkommen till vår situation.
Tänk om det blir så?
Några tankar?
Vad ska vi äta?
Lasagne.
Toppen. Vad ska mamma äta?
Lasagne.
Har hon börjat äta kött igen?
Det där var bara en nyck. Hon började vackla.
Gud, vad fult gjort.
Det är bekant. Det hjälper.
Och så tar vi det lugnt nu.
Ska vi prata om varför du slutade på universitetet?
Nej.
Men vi borde antagligen prata om...
Vad?
Mamma, du har daltat med mig och pressat mig hela livet.
Jag vill inte läsa på universitetet,
men du lyssnade inte.
Du bara pressade och pressade mig.
Du tror att du hjälper mig, men
du har gjort det på ett sånt passiv-aggressivt sätt.
- Det var lite hårt, Finn. - Det är ju sant.
När man är gravid är det ingen som berättar
att man kommer att göra precis allt för att hjälpa sina små barn
att bli lyckliga, vältaliga, välutbildade människor.
Men så en dag
får man all den där kärleken, och allt slit...
rätt upp i ansiktet!
Vet ni...
jag har undrat...
vilket slags liv jag hade fått om...
ni hade dött i en bilolycka.
Jag har funderat på vilket slags liv
jag hade kunnat bygga upp om...
När den första sorgen hade lagt sig, förstås.
Det där var hemskt sagt.
Det är en del av hämningsförlusten.
Jo.
På ytan verkar den här familjen så perfekt.
- Men egentligen... - Jag vet inte var det kom ifrån.
Gud, så dysfunktionellt.
Det har varit mycket sånt på sistone.
Jag berättade att jag är gay i fjol.
Det borde antagligen stå på väggen.
Åh, Finn...
Raring.
Jag skulle verkligen uppskatta
om du skrev upp det på väggen.
- Minns du inte vad du...? - Finn.
Finn.
Vad gör du?
Du borde veta det här.
Veta vad?
FÖRSTÖRDE MIN SONS LIV
Finn?
Vad gjorde jag?
Du måste berätta. Snälla, berätta!
Vad gjorde jag?
- Snälla, berätta! - Berätta vad, Jo?
Du gick i sömnen.
Okej. Gå och lägg dig igen.
Ditt te smakar som min mammas.
Är det bra?
Dåligt?
Är din mamma...
en påstridig, krävande och hemsk kärring som jag?
Hon är död.
Min mamma dog.
Herregud, jag är hemskt ledsen.
Fan!
Hur dog hon?
Minns du de där gamla solarierna, som man lyfte upp locket på?
- Ja. - Hon låg i ett sånt, och...
hon nyste.
Hon hade fött fyra barn,
så bäckenbottenmusklerna orkade inte hålla emot,
lite urin sipprade ut, och sen var det kört.
Ljuset släcktes. Bokstavligt talat - hela huset slocknade.
När vi begravde henne såg hon ut att ha solat konstant i ett halvår.
Jösses!
Det är ju hemskt!
Egentligen hade hon cancer.
Hon fick mig att lova att om nån frågade
så skulle jag hitta på en ny löjlig historia varje gång, så...
Hon var rätt rolig på det sättet.
Hon ville att jag skulle minnas det.
Inte cellgifterna eller de sista månaderna.
Min mamma dog också av cancer.
Min pappa lider av demens...
och...
jag vågar inte hälsa på honom.
Rädd att han inte ska känna igen mig, trots att jag står framför honom.
- Jag ska... - Ja. Vi ses sen.
Tack för teet.
Jag skulle helt klart göra det. Om jag fick chansen.
Han får gärna trimma min buske.
Japp.
Han får gärna plantera sina frön i min rabatt.
Och knulla mig i en trekant med sin tvilling.
Snälla, sluta.
Vad är det?
Herregud!
Jo, jag skojar bara lite.
Snälla, bara...
sluta låtsas att allt är som vanligt.
För det är det väl inte?
Vi pratade inte i flera månader i fjol.
Varför inte?
- Var jag knäpp igen? - Nej.
Nej!
Du gjorde nåt som jag faktiskt...
tyckte var ganska grymt.
Berätta.
Finn inledde ett förhållande med nån, och du gillade det inte.
Han berättade i går att han är gay, men...
- Jag har inga problem med det. - Okej.
Men den han blev ihop med var Josh.
Din Josh?
Ja.
Men han är nästan 30, och han är ju en sån charmör.
Han är 26, och det var inte...
Vänta.
Hoppade Finn av universitetet för att vara med Finn?
Ja.
Du försökte få dem att göra slut.
Det var därför vi inte pratade.
Det var en stor grej.
Du ville få mig att säga åt Josh att avsluta förhållandet.
Han kommer att krossa ditt hjärta!
Men jag älskar honom!
Josh slutade prata med mig,
och sen fick Finn reda på det,
och han pratade inte med dig på ett halvår.
Ledsen, Cathy, jag måste stjäla Jo nu.
Stjäl på, du.
Jag skulle just gå.
Okej... Bevisföremål D.
Ett kvitto på två väldigt dyra måltider
på en tjusig fransk restaurang.
- Jaså? - Och före middagen
tog din fantastiska make med dig på bevisföremål E,
en väldigt pretentiös konstutställning.
BELLE TOUT-FYREN
- Åkte vi...? - Nej.
Vi... Jag ville ta med dig dit, men...
Okej, vad har vi sen?
Teaterbiljetter.
Teatern i Eastbourne.
Härlig att väggen var nymålad.
Mister Ernest.
Vi gick tidigt för att rädda vårt förstånd.
Förra året var inte bara döda hundar och avhoppade universitet.
Vi hade roligt också.
Tack.
FÖRSÖKTE
SPLITTRA
FINN OCH JOSH
- Jag är en hemsk mamma. - Nej.
Du tänkte bara på hans framtid.
Det var en sak till.
Du gick med på att låna mig,
eller företaget...
lite pengar i fjol.
För att hålla oss flytande.
Jag...
Jag behöver mer.
Så om du kan...
Okej.
Vad är det jag skriver på?
Det är bara... ett litet lån.
Okej.
Förlåt, jag har så ont i huvudet.
Är det okej om jag tittar på det lite senare?
Visst.
Drick lite vatten.
Maken som anordnade festen sa:
"Ibland frågar folk oss hur vi har kunnat hålla ihop
så länge."
Då sa han nåt jag aldrig glömmer.
Fortsätt, Jim. Vi lyssnar.
Jo, hemligheten är...
Han sa att hemligheten var att aldrig sluta vara kära samtidigt.
Bravo.
Wow!
Rob?
Åt vi middag med Cathy och Jim på nåt fint ställe?
Ja, vi...
På deras bröllopsdag.
I så fall... fick jag just tillbaka mitt första minne.
Det första som jag begriper nåt av.
- Tänker du berätta? - Ja.
Det var Jim som berättade nån dålig historia.
Vi satt där och flinade som idioter
medan han pratade om hur folk höll ihop.
Av allt du kunde minnas
så minns du en av Jims tråkiga anekdoter.
Jag vet.
Du kan ju inte gärna berätta om de andra sakerna du minns, eller hur?
Har du tagit dina piller?
Jag ska.
Fan!
Okej, klarar du dig ensam en stund nu då?
Du ska bara till posten.
Jag ringer om det är nåt.
LÅNEAVTAL
AFFÄR
OWEN?
NICK
VEM ÄR HAN?
JIM
TRAPPAN 1. RAMLADE
2. FULL
3. HOPPADE
Vad gör du?
Hade inte du åkt?
Jag åker nu.
Hör på... Ingen vill att du ska minnas det senaste året mer än jag.
Jag vet.
Men du pressar dig själv så hårt.
Ta det lite lugnt.
Glöm inte dina piller.
Okej.
- Jag vill inte att du ska... - Vad?
- Vad vill du inte att jag ska? - Ingenting.
Det är smärtstillande.
- Inte antidepressiva. - Jag vet.
- Det här är nåt helt annat. - Ja, nåt helt annat.
Jag är inte deprimerad.
Förlåt.
Det är inte det där för 15 år sen.
Det är inte...
det som inte får nämnas.
Okej.
Jag tar dem. Här, titta!
Nöjd?
Ja. Tack.
Vi ses sen.
Helt klart rätt åtgärd.
För många bieffekter.
Bättre att ha ont än att vara förvirrad, eller hur?
Jo!
Satan, Jo. Mår du bra?
- Ja. - Förlåt, jag borde ha ringt först.
Fast... jag har ju ringt konstant till din mobil.
Vad hände?
Jag har tappat bort min telefon.
Stort mysterium.
Titta.
En ny.
Förlåt...
Jag har ingen aning om vem du är.
Va?
Vem är du?
Det är Rose, Jo.
Det är Rose. Hej.
Minns du inte?
Jag ramlade i trappan.
Jaha.
Hur känner jag dig?
Vi jobbar ihop, Jo. Vi är...
Jag är översättare. Jag arbetar hemifrån, ensam.
Nej, vi har varit kollegor i flera månader.
I stan.
Vi är även vänner.
Jaha, jag får väl bjuda in dig,
så att du kan berätta vad jag jobbar med.
Jag älskar ditt hem.
Varsågod och stig på.
Okej, du kan väl berätta
var jag jobbar, vad jag gör och när jag började.
Det är en välgörenhetsorganisation för syriska flyktingar.
Just det.
Den är liten.
Det är bara du, jag, Nick och några andra.
Och Nick är...?
Han är grundaren.
Chefen.
Så där.
Tack.
BÖRJADE JOBBA
Du har varit fantastisk.
Det tyckte alla.
Allt blev bättre när du kom.
Du anordnade den där välgörenhetsgalan.
Va?
Ja, det var därför jag inte förstod
varför du slutade komma.
Men Nick sa att du hade bestämt dig för att inte fortsätta.
Har ingen sagt att du hade ett nytt jobb?
Är inte det lite...?
Minns du verkligen ingenting?
Ingenting?
Jag...
Du ska nog gå nu. Jag är väldigt trött.
Du måste skaffa en ny hund.
Det måste bli ensamt här hemma.
Snälla, kan du gå nu?
Det var då du färgade håret.
- Snälla? - Skriv upp det.
Kan du gå härifrån, för fan?
Ut med dig, för i helvete!
Jag...
Ut med dig, för helvete!
Oj.
Så säger man inte till sina vänner.
Ut med dig! Stick!
Ut!
Du var inte ensam den där kvällen.
Eller hur?
Undertexter: Mattias R. Andersson www.plint.com