Prevod: JohnDohn (DžonDon)
Davno, Britanijom je vladao Kralj Uter Pendragon.
Ali kada je Uter umro bez naslednika, zemlja je rastrgnuta ratom.
Mnogi su pokušali da zauzmu tron boreći se gorko i beskrajno.
Ljudska srca bila su beznadežna i prazna.
Zemlja je bila izgubljena i bez vođe. Pa je čarobnjak Merlin
prizvao čarobni mač u kamenu zvani Ekskalibur
i proglasio da samo pravi Uterov naslednik može da ga izvuče. Mnogi su pokušali,
ali je samo jedan uspeo. Dečak imena Artur,
koji nije imao pojma da je Uterov izgubljeni sin.
Artur je izrastao u sjajnog Kralja. Pretvorio je neprijatelje u saveznike,
i vladao je okruglim stolom, tako da svi budu jednaki.
On i njegovi vitezovi živeli su viteškim kodeksom,
njhova srca su čista i plemenita. Ali njigov najveći neprijatelj
bila je Arturova polu sestra, Morgana. Ubeđena da je ona zakoniti naslednik,
i očajnički želevši da poseduje Ekskalibur,
okrenula se mračnom čarolijama. –Artur je vodio strahovitu bitku protiv nje,
i vezao je u utrobu zemlje.
Ali ne pre nego što se zaklela mračnom osvetom. –Kada te više ne bude bilo,
kada srca budu prazna a zemlja izgubljena i ponovo bez vladara
ja ću se vratiti. -A i mač će.
Alekse, zakasnićeš. –Dobro, dobro!
Stižem. –Domaći ti je svuda po kuhinjskom stolu.
Svaki put kada zaspiš i preskočiš doručak, kao da... dan počinješ praznih baterija.
Znam. –Možda da ga nisi ostavio kao poslednju stvar noć ranije... –Dođavola.
Evo.
Nije baš prava boja, ali...
Možda možeš reći da je sunčeva baklja.
Hvala, mama. -Slušate BBC. Sada je 7:30, vreme je za vesti.
BBC vesti u 7:30. Eksperi upozoravaju da ceo svet postaje nestabilan
više nego ikada. Sa diktatorima i moćnicima koji stiču moći u mnogo zemalja
više nego ikad pre, globalne podele rastu alarmantnom brzinom.
O, ne.
Pardon.
Izvinite.
Oprostite.
Beders! Da li je neko video Bedersa?
Beders! Gde si? –Pustite me! Ostavite me na miru! Spustite me!
Ne, ne, i ne. –Ako želiš da preživiš u ovoj školi moraš platiti za privilegije.
Prekidaš mi cirkulaciju. Onesvestiću se. Utišaj se
ili ću ti udariti moj PIN kod na tvoje noge. –Glava mi se puni krvlju.
Eksplodiraće! Osećam se čudno. Upomoć!
Upomoć. - Hej! Pustite ga.
Vidi. To je momak lego mini figura.
Rekao sam da ga pustite.
A zašto bi?
Jer je vas dvoje, on je pola vaše veličine, i on je moj prijatelj.
Koliko puta treba da ti kažem
Ne glumi heroja. Nije vredno. Ovde sam ja kralj.
Nemoj da se udaviš u toj bari. –Vidimo se, devojke.
Sklanjaj se sa mene! –Prestanite! –Pomerite se! –Aleksandre Eliot!
Daću ti zadnju šansu, ili ću morati sve da vas stavim u pritvor. –Ko je započeo?
Niko. –Tvoje ponašanje ovde direktno utiče na ostatak tvog života.
Znaš to, zar ne? –Vani je opak svet i sve je opakiji.
Postoje milioni dece u ovoj državi sa boljim početkom u životu od tebe.
I svet se neće promeniti. Ti si taj koji se mora promeniti.
Alekse, spasio si mi život, i sada ti dugujem besmrtnu lojalnost.
Poput Froda i Semvajsa ili Čubaka and Hana ili Magarca i Šreka.
Biću sa tobom svako jutro u istom busu. Čekaću te na odmoru, i posle škole,
ako se usude da nešto pokušaju... –Već smo to uradili, Bederse.
Lans i Kajla vladaju školom. I ti tu ništa ne možeš.
Niko od nas ne može. Ovo nije više vrtić.
Ovde smo ništa. Mi smo najbeznačajnije, najnemoćnije osobe u školi.
Hej. Hej! Naučio sam novi trik. Ispruži ruku.
Sad stisni što jače možeš.
Abrakadabra! Alakazam! Otvori.
Ček, to ne valja.
Treba oba da imaš. To je iluzija dupliranja. Dobra je kad upali.
Ne brini, Bederse. Nisam više raspoložen za magije.
Alekse, jesi li dobro? Nije istina, zar ne? Zašto bi skočio na nekoga
i počeo da ga udaraš? Alekse. –Zlostavljali su Bedersa.
Pokušao sam da ih zaustavim. –Niko ništa o tome nije rekao.
Zašto nisi rekao nešto? Zašto nisi rekao nekome?
Alekse, pogledaj se.
Jer bi samo pogoršalo stvari. –Kako pričanje istine može pogoršati nešto?
Ne bi ti razumela.
Tata bi razumeo. –Pa... on nije tu.
Ali da jeste, znam tačno šta bi rekao.
Rekao bi da pričanje istine i raditi ispravnu stvar nikad neće ništa pogoršati.
U to si uvek verovao.
Da. –Više ne.
Mogu da osetim... - Oseti. ...na kiši.
Osećam ga u zemlji. - Oseti. –Šta su nekad imali...
odavno je izgubljeno. –Odavno izgubljeno. –Podeljeni su. - Podeljeni.
Plaše se. - Plaše. –Bez vođe. - Bez vođe. –Bez vođe. Bez vođe..
Što su slabiji... –Slabiji... Slabiji.. ...To sam ja snažnija.
Snažnija. –Uskoro će osvanuti tama.
Doći će moje vreme.
Hajde, nema škrabanja. Ovo je školski pritvor, ne čas likovnog.
Koncentrišite se.
Alekse Eliote! Čekaj nas. Hoćemo da popričamo. Gde ćeš? Nemoj da bežiš.
Šta je bilo? Čega se plašiš?
Idi! Uhvati ga! To ja najbrže što možeš?
Iza tebe smo! Mrtav si, cinkarošu mali!
Alekse Eliote! Dođi ovamo!
Hej, Lense, našla sam ga. - Što bežiš?
Ti i ja imamo tuču da dovršimo.
Bolje da idemo odavde.
Ima li koga?
Bederse, reci ocu da zajedno radimo domaći.
Dođi preko baštenskih zidova. Moraš da vidiš šta sam našao.
Mač se vratio. –Vratio se. Vratio. Mač.
Mač je izvađen.
Neka koreni budu moja čula. -Čula.
Neka zemlja bude moje oči i uši. - Oči i uši.
Pronađi onog ko ga je izvadio. -Pronađi novog kralja.
Pronađi novog kralja. –Mač mora biti moj.
Kralj mora umreti. Kralj. Novi kralj. Kralj mora umreti.
Pronađi novog kralja.
Možda je šala. Jutjub stvar. Društveni eksperiment.
Možda su negde bile skrivene kamere.
Vidi. Nešto je napisano. – Stavi na gugl prevodioca.
"Gladius... –Arturi...
filius Tintageli."
To je Latinski. Znači, "Arturov mač, sina Tinta-gela."
Ko je Tinta-gel?
Šta radiš? - Tata mi je jednom dao knjigu
o vitezovima okruglog stola. –Nekada sam je znao napamet.
Nije "Tinta-gel," nego Tintagel. I Tintagel nije osoba, nego mesto...
ostrvo kod obale Kornvol. –Tamo je stari uništeni zamak.
Neki kažu da je tu kralj Artur rođen. Išao sam jednog kad sam imao 5 godina.
Tamo je moj tata živeo. Zadnji put da sam ga video.
Tada mi je dao knjigu. Čak je i potpisao. Vidi.
"Za Aleksa mog nekadašnjeg i budućeg kralja. Tata."
Šta ako je ovo poruka? Ako si ti jedina osoba
koja je mogla da izvuče mač? Šta ako je...
Nastavi. -Smejaćeš mi se. - Neću, obećavam.
Šta ako je to mač u kamenu?
Gledaj, Ekskalibur. Klekni predsvog kralja. – Da, gospodaru.
Ti si mi najbliži, najstariji i najbolji drug. Proglašavam te...
Ser Bedersvereom. Alekse svetlo ti je još upaljeno? Bolje spavaj.-Brzo.
Alekse. - Šta? - Ne misliš stvarno
da je to pravi mač u kamenu?
Naravno da ne.
Jutro. -Prokletstvo. –Oprosti. Zaboravio sam da uključim odeću
u moj Vivifica Transubtantiatio. Da nemaš možda krv bube,
životinjsku kost, ili urin dabra? - Šta? - Dobro.
U tom slučaju, zahtevam tvoju košulju.
Gospodo policajci, jutarnja šetnja nije protivzakonita.
Ili nošenje duge odeće koja se prostire
omogućava svežem vazduhu da cirkuliše.
Vaše vezilo izgleda toplo i suvo.
Povezite me na istok, brzo.
Romeo Čarli, nula jedan. Koja je vaša lokacija –Šta se desilo?
Obratite pažnju. –Imamo novog učenika danas na času.
Zašto se ne bi predstavio.
Pozdrav, mladi akademici. Ja sam... Mertin. – Da, tako je.
Mertin Ambrosius Kaledonensis. I ja sam savršeno normalan
savremeni Britanski školarac.
Tiše. –Ne, Bederse. Nikako.
Ne možemo da pričamo sa njim. - Ali izgleda strava.
Kladim se da voli magiju,
fantazije, i Igre prestola.
Slušaj me. Po prvi put ikada,
u školi je neko koga mogu mučiti više nego nas.
Moramo biti što dalje od njega. - Neki metali su zajednički,
poput bakra, nazivaju se osnovni metali. Drugi su vredni, poput zlata,
oni su plemeniti metali. Pre mnogo godina ljudi su zvali "alhemičare"
verovajući da se mogu promeniti osnovni metali u plemanite metale.
Ovi delovi zemljine kore sadrže bogatstvo istorije.
Ruševine, mrtva tela, dokazi o prošlim civilizacijama.
Polako pomerajte svoj mesec između ove dve.
Videćete kako će ove dve planete, kada se njihove orbite ukrste
prouzrokovati predstojeće totalno pomračenje sunca. - "Predstojeće"?
Kako mislite "predstojeće"? Kada je tačno to pomračenje sunca?
Za četiri dana. - Četiri dana? Bogo. Ovo je katastrofa.
Užas. Mislio sam da je za četiri godine.
Sklanjaj se! Treba mi vazduha. Mesto za razmišljenje.
Alekandre Eliote! Ti ti bio taj koji je izvukao mač.
Za četiri meseca biće tame na dnevnom svetlu, dvostruko carstvo
biće premošteno, i Morgana će se vratiti. - O, ne.
Moraš osedlati konja, oprati oklop, i okupiti saveznike. –Beži.
Ne poznajemo te, i ne želimo. Ostavi nas na miru.
Dobri ljudi, ovo područe je suočava sa smrtnom opasnošću.
I ovaj dečak među vama izvukao je Ekskalibur.
Ko će kleknuti pred njegovim nogama i zakleti se na vernost?
Prekinite!
Ali Rokas je video vlastitim očima.
Danijel je rekla da su pokušali dva sata da ga uhvate, ali je pobegao.
Nije se pretvorio u sovu, Bederse. -Ali je rekao da smo u smrtnoj opasnosti.
I znao je za mač. Kako je to mogao da sazna?
Ne znam. To je slučajnost. Nije važno, odlučio sam se.
Vratiću ga nazad. Sutra uveče, posle škole.
To je ukradeno tuđe vlasništvo, i oružje. Čini da svi budu čudni.
Ali šta ako... - Ako šta?
Ništa. - Laku noć, Bederse.
Mama! Mama?
Mač mora biti moj.
Kralj mora umreti.
Mertine?
Šta radiš ovde? - Spašavam tvoj život momče, od te stvari.
Pojavljivanje u smrtnom kraljevstvu nakon zalaska sunca je smrtonosno za mene.
Nađimo se ovde sutra.
Obavezno.
Otvori prozor. Požuri.
On je bio dete, moja gospo. Dete, dete. - Dečak.
Ne više od 12 godina.
Bio je još jedan. Teško da je stariji od odabranog kralja.
Uništio je našeg stražara sa elementarnom manipulacijom.
Merlin. Isto dete.
Jesam li toliko dugo čekala? - Tako dugo.
Da li sam toliko ostarila...
da je on postao toliko mlad?
Ustanite ratnici moji, ne spavajte. Noć će biti naša.
Noć će biti naša. Noć će biti naša. Noć će biti naša.
Hajde, Alekse. Vreme je da se pridružiš zemlji živih.
To nije ekskalibur. Reci mi istinu, otkud ti ta stvar?
Rekao sam ti, na gradilištu. - Onda ga vrati tamo. Odmah.
Ne. Ne možeš ga uzeti. - A ti ga ne možeš zadržati.
To je opasno oružje, i ne pripada tebi. - Pripada mi.
Izvukao sam ga iz kamena, i neko je došao i hteo da ga otme.
Nešto staro i zlo i izašlo je iz zemlje.
Onda je došao momak iz škole i spasio me. I pretvorio se u sovu.
I bio sam buda sve vreme, kunem se.
Jesi to skinuo sa tavana? Znam da ti je teško, Alekse.
Znam da ti nedostaje tata. On ti je dao tu knjigu
jer je želeo da odrasteš i budeš dobra osoba.
Ne osoba koja upada u tuče
ne osoba koja veruje u bajke,
i ne osoba koja nosi... Ogromno srednjevekovno oružje.
Zašto je onda napisao ovo?
Jer te je voleo. - Zašto je onda otišao?
Možda ti nisam pričala o njemu onoliko koliko sam trebala.
Imao je svoje borbe. Svoje demone.
Ali te je voleo. I ovo mora prestati.
Sada ćemo odneti taj mač u policijsku stanicu
onda te vodim u školu. Alekse! Spusti ga. - Neću. Moj je.
Treba mi. - Neću ti ponovo reći. –Moram da idem, i nosim ga sa sobom.
Aleksandre Eliote, ni slučajno ne izlazi iz kuće.
Alekse. - Izvini mama.
Alekse! Alekse!
Loše se osećam. Nikad nisam bio van škole radnim danima.
Ne bez nadzora odraslih.
Navikao sam da čitam o ovakvim stvarima.
Nisam navikao da se zaista dešavaju. - Smiri se, Bederse.
Ja ću da pričam.
Konačno.
Uzmite ovo, pratite me.
Dođite! Uzeo sam privremeni smeštaj gore.
Kao što sam pokušao da objasnim, pojavljivanje u smrtnom kraljevstvu
nakon sumraka, uzima mi životnu snagu. A kamoli borba sa Mortes Milles.
Potrebno je mnogo naitaka da bih povretio snagu.
Krv od buba, životinjsku kost, i urin dabra.
Mislio sam da ću imati problem sa pronalaskom sastojaka,
ali ''Lip Smackin chicken'' ima sve to. - Ozbiljno?
Crveni sok od trešnje u ovome potiče od krvi bube.
Vanila u ovom sladoledu od urina dabra.
A ovi grumenovi su u velikoj meri hrskavice i kosti životinje. –Sveukupno...
Potpuno osveženje.
Tvoje ime nije Mertin, zar ne?
Nego Merlin. –Genijalno lažno ime, zar ne?
Smislio sam ga onako usput, da bi mogao da te pratim u tajnosti.
Mislio sam da je Merlin neki matorac. Ti kao da imaš 16 godina.
Zato što živim unazad u vremenu. Što stariji porastem, to mlađi postajem.
Zar vas ništa ne uče u toj takozvanoj školi? Od sada
noć će i za tebe biti opasnost, Aleksandre.
Noću penumbra između svetlosti i tame slabi.
Mortes Milles će se ponovo uzdići.
Mortes Milles? Je l' me to sinoć napalo?
Pali ratnici iz starih bitaka. Njihove duše su porobljene zlom.
Mogu hodati ovim kraljevstvom samo noću.
Ali... Kada se uzdignu, vreme se zamrzava,
svaka smrtna duša nestaje, osim onoga koji je izvukao mač
i oni proglašeni vitezovima. Njihove čarolije nestaju samo u zoru.
Ili kada svaki uzdignuti ratnik...
bude uništen. - Zato je moja mama nestala.
Zato se sve vratilo u normalu kada si ti otišao.
Ima tri meseca do pomračenja sunca
kada će Morgana iskoristiti svoju priliku da uđe u kraljevstvo živih
i povrati ono što je davno izgubila. Ekskalibur. - Ko je Morgana?
Bila je polu sestra kralja Artura. Ona je pohlepna,
osvetoljubiva. I probudila je se. –Ali zašto posle toliko vremena?
Jesi video svet napolju?
Ova zemlja je podeljena. Bez vođe. Srca ljudi su prazna.
Zato joj se snaga vraća. I zasto se mač vratio.
Ja treba da je zaustavim? To je smešno, imam 12 godina.
Nisam dovoljno star da raznosim novine. Nađi nekog drugog.
Previše je opasno, umrećemo.
Evo ti tvoj mač.
Bilo je super upoznati te, i sa srećom u svemu.
Tvoja potraga je odlučena. Nema povratka nazad.
Moraš naći ulaz u podzemni svet.
Poraziti Morganu u njenom kraljevstvu pre nego mesec sakrije sunce,
ili ćete ti, tvoj narod, i zemlja u kojoj živite biti osuđena na propast.
Izabran si da spasiš svoje kraljevstvo od ropstva.
Bogo moj, to je bilo iscrpljujuće.
Ako moram da se pretvorim u starijeg sebe svaki put da bi dokazao poentu
biću mrtav do ujutru.
Zar nema neprozirnih prozora
ili odblokiranih dimnjaka u ovoj bogom zaboravljenoj zemlji?
Mertine... Merline. Kako da nađemo ulaz u podzemlje?
Gde da odemo? -Ti si kralj, momče. Sam moraš odabrati put.
O, Bože, o, Bože. Ovo je najgora i najbolja
najužasnija i najsjajnija i zastrašujuća
i sjajna stvar koja mi se ikada desila.
Moramo otići negde gde nas neće naći. Gde možemo da razmišljamo.
Hajde, Bederse. Ovuda.
Pogledaj.
Natpis. Kao u knjzi. Sve je kao u knjizi.
Bio si u pravu.
On je znao. Isto je kao u svakoj knjizi koju smo pročitali.
Kralj Artur, Luk Skajvoker, Hari Poter. Niko on njih nije imao oca,
i onda se desi nešto neverovatno.
I onda saznaju da potiču od moćnih, čarobnih porodica.
To sam ja, Bederse. To sam ja!
Mama je rekla da je imao svoje bitke i demone.
Sada znam šta je mislila. On je heroj. On je ključ svega.
Moramo da odemo u Kornvol. U Tintagel. Moramo ga pronaći.
Ali Kornvol je miljama daleko. I nisi ga video godinama.
On bi znao gde je ulaz u podzemni svet.
Znaće kako poraziti Morganu. Samo on nam može pomoći. –Pogledaj.
Već je mrak. –Merlin je rekao da je mrak opasan.
Rekao je da je penumbra između svetlosti i tame slaba. Rekao je...
Mortes Milles će se ponovo uzdići.
Zdravo momci. Lep mač. Izgledao kao pravi. -Da, vredan.
Igrate se malo, a? Maštate.
I mi volimo igrice. Možemo da se pridružimo?
Daj da probamo. Odmah ti vraćamo, obećavam. -Naravno, izvolite.
Samo treba da ga izvadite iz kamena. - Prosto. Pardon, devojčice.
Hajde. - Budi ovde. Nađi nešto da se odbraniš.
Što? Šta ćeš da uradiš? -Da steknem saveznike.
Daj da probam. Dobro. Jedan, dva, tri.
Samo ja mogu da izvadim mač iz kamena.
Ja sam budući kralj. Ja ću ga izvaditi a vi možete da ga držite
ako kleknete i ja vas proglasim vitezovima. - Kakav štreber.
Ti si kralj? Ozbiljno? Nisi iz kraljevske porodice.
Kakav si onda kralj? –Možda je kralj burgera.
Premali je da bude King Kong. -Može biti kralj lavova.
Hajde, Simba. Daj da vidimo kako ga vadiš.
Ako ga izvadim, pustićete me da vas krunišem? - Kunemo se.
Pardon.
Sad kleknite. -Nema šanse. Ne klečim pred nikim. -Klekni. Onda ćemo se igrati.
Proglašavam te vitezom, Lejdi Kaje.
Hajde. Završimo sa tim. -Proglašavam te vitezom, Ser Lanse.
Šta ćeš sada, Persi Džokstrep? –Bacićeš čini? Prizvaćeš zmaja?
Tako nekako.
Noć će biti naša.
Beži. Sakrijte se!
Lance! Run!
Lanse! Ustaj!
Ima još jedan.
Hajde, Lense! Trči! Brže! Kreni! Brže!
Reci mi da sanjam!
Pomozi mi!
I dalje dolaze! Trči!
Trči! Brzo! - Čekajte!
Upomoć! Iza mene su! -Hajde Bederse! -Upomoć! - Trči Bederse!
Ne ostavljajte me! - Brzo! - Upomoć! Neka nam neko pomogne!
Nema nikoga ovde! Svi su nestali!
Šta se desilo?
Gde su svi? Zašto su svi automobili prazni?
Baš kako je Merlin rekao! Svi su nestali!
Alekse, šta to radiš? Alekse, beži! Alekse!
Napravljeni su od kostiju! Možemo da ih ubijemo!
Još dvoje! - Ne možemo im pobeći. - Šta da radimo?
Zna li neko da vozi?
Požuri, Bederse! -Hajde. - Ulazi! - Pusti me!
Pobegli smo jednom! -Stiže nas! Levo! Levo!
Čekaj.
Sredi i zadnjeg, i sve će se vratiti u normalu.
Čekaj!
Gde si naučio da voziš? - Mario Karting.
Šta?
Saobraćaj! - Stani! Stani!
Kaje, hvala.
Spasila si nas. -Baš sam to htela za tebe da kažem. - I ja.
Dok se nisam setio da si nas ti i uvelio u ovo.
Ideš kod mene kući, i nećeš otići dok ne objasniš
šta se upravo desilo.
Da premotamo. -Prvo. Ne želiš da te opet udarim? - Ne, hvala.
Onda želiš da preskočimo sutra dan u školi
da odemo u Kornvol sa ovim čudakom,
da nađemo tvog davno izgubljenog oca, obijemo neku vešticu,
i spasimo Britaniju od ropstva? -Da. -I od svih ljudi na svetu
iako već postoje kraljevske porodice,
ti si zapravo jedini pravi kralj? –Veruj mi, šokiran sam kao i ti.
Jednu stvar ne razumem.
Zašto bi ljudi poput nas pomogli takvima poput vas?
Da. Zašto bi se uopšte viđali sa vama?
Jer ste vi najjače osobe koje poznajem.
U žaru borbe smo čuvali leđa jedni drugima. Upravo smo spasili živote
jedni drugima bez razmišljanja. A to bi kralj Artur uradio.
Pretvorio je neprijatelje u saveznike.
Ujedinio je zaraćena plemena Britanije, i oformio grupu odanih vitezova.
I zajedno su pobedili neprijatelja većeg od svih njih.
Razmisli o tome. Najverniji vitezovi kralja Artura
zvali su se Lenselot, Kaj i Bediver. -Pa? - Pa to su vaša imena.
Bože, u pravu je. - Legenda kaže
Vitezovi su se našli za okruglim stolom jer su jednaki. Pogledajte...
Brzo, Bederse. Podigni poklopac.
Vidite? Ništa od ovoga se nije desilo slučajno.
Ovo je sudbina. Suđeno je da bude.
Oni misle da su vitezovi? U velikoj zabludi su. –Zabludi.
Dečak, Bedersver, on je krotak. –Krotak. – Ništa bez prijatelja.
Ništa. -Dečak, Lans je pohlepan. - Pohlepan.
Planira da mač uzme za sebe. - Da uzme mač.
Devojka, Kaje je pametna ali neiskusna. –Neiskusna. –Dužna je dečaku.
A dečak, on se oslanja na mit.
Veruje u laži.
Vrebaću njihove slabosti. –Slabosti. –Vera će im se raspasti.
Raspasti. –Nada će im se pretvoriti u mržnju. –Mržnju.
Njihova potraga biće njihova propast!
Šta misliš da radiš?
Bravo, Aleksandre. Preživeo si noć nepovređen,
imaš dva nova saveznika i formulisao si sjajan plan.
Putovanje u Tintagel, potraga za tvojim izgubljenim ocem,
koji će nam pomoći da nađemo ulaz u podzemni svet i uništimo Morganu.
Zaista misliš da je sjajan plan? - Naravno da jeste.
Ostrvo Tintagel je rodno mesto kralja Artura. Snažno magijski.
Mortes Milles te ne mogu ni dotaći tamo. –Ser Lense, Lejdi Kaje.
Zadovoljstvo je upoznati vas. -Učini nam uslugu, Mertine.
Ne obraćaj nam se. Ovde smo samo zbog borbe.
To nije stav viteza, mladiću.
Gde ti je poštovanje prema viteškom kodeksu?
Nemojte mi reći da nikad niste čuli za viteški kodeks?
Vozaču! Zaustavi ovaj autobus!
Kodeks je kamen temeljac civilizovanog društva,
simbol na kom je izgrađena ova nacija.
Ako ne znate kodeks onda je sve ovo beznadežno!
O čemu on to? -Izvinite, zašto izlazimo iz autobusa?
Prečica. Pratite me. Brzo.
Stoj! Obratite pažnju. Viteški kodeks je niz pravila
po kom žive svi časni vitezovi.
Povinovanje kodeksu od trenutka kada je mač izvađen vas čini čistog srca.
A samo vetez čistog srca može ubiti Morganu.
Upamtite sledeće. Prvo pravilo. Poštuj one koje voliš.
Prosto. - Da, jer voliš sebe. -Drugo. Suzdržite se od rasipanog napada.
Šta znači "rasipanog"? -Mislim da je kineska hrana. -Nije.
"Rasipan" znači nameran ili ničim izazvan.
Znači da ne budeš grub ili zlovoljan prema ljudima.
Dobro. Ne gledaj mene. -Treće. Uvek govori istinu.
Opet prosto. -Eto laži. -I poslednje, četvrto.
Istrajte uvek do kraja. Prekršite neko od pravila
momenta kada je mač izvučen
i vaša potraga biće izgubljena i pre početka.
Verujem da nema problema.
Mini Merline! Šta to radiš? Ne idemo prema Kornvolu!
Naravno da ne idemo. - I vekovima,
su istoričari zbunjeni zbog svrhe Stonehengea.
Da li je to bio hram? Groblje? Neki astrološki sat?
Ne, nije, neznalice! Stonehenge je transportno središte.
I samo zato što su Rimljani pola srušili ne znači da je uništen.
Oprosite! Javnosti nije dozvoljeno
da prilazi kamenju bez dozvole!
Čekajte! Obezbeđenje! Obezbeđenje!
Vidite? Svi su povezani.
Svaki paleolitski kamen.
Izgrađeni kao prevozno sredsto od strane vašeg voljenog.
Sada smo na Bodmin Muru, na 225km od Stonehengea,
i osvežavajućoj šetnji od 32km do ostrva Tintagel.
Šta reče? -32km šetnje.
Najkorisniji put, mladi prijatelji, retko je i najlakši.
Hajde, Bederse. - Idem.
Hajde, Lanse! - Već mrzim ovo.
Ovo je najdalje što sam u životu pešačio.
Da mogu dobiti signal već bi bio u Uberu.
Sjajno. Stanimo malo ovde. - O, hvala Bogu.
Ne da se odmorimo! Da vežbamo! - Šta? -Daj mi mač.
Da naučite osnove mačevanja, svakom će trebati oružje.
Prosta čarolija za duplikate metalnih objekata će biti dovoljna.
Šta radiš, momče? -Ja radim magične trikove kao hobi,
ali nisam dobar u dupliranju.
Pa ću snimiti tebe i pokušati da isto to.
Biću impresioniran ako uspeš.
Sada imate armiju za borbu,
demona za ubiti, državu za spasiti. Zato počnimo.
Vaše oružje je teško i glomazno, ali ste vi laki i okretni.
Koristite to u svoju korist. Odrasli ratink ne može blokirati
čitavo telo svojim sečivom.
Niti može koristiti njegovu težinu da poboljša brzinu. Koristite um.
Budite hrabri i odlučni. I... Sa srećom. - Sa srećom u čemu?
Šta on to radi?
Ja ću doneti hranu. Kao nagradu kada uništite neprijatelje.
Neću ništa uništiti. To je to, odoh.
Pusti me!
Hej!
Blokirajte grane.
Uče nas. - Znam.
Hajde onda!
Hoćeš? Evo ti malo ovoga!
Vidi šta radi.
Imam te!
Njihova potraga biće njihova propast.
Mač mora biti moj. -Mora biti moj.
Upomoć, nešto me uhvatilo! Bederse, pazi!
Krotki.
Lanse! Kaje! Upomoć!
Uzeće mač. Gušim se! Upomoć! Zadržite ih.
Upomoć! Pomozi nam Lense!
Uzmi mač i gurni. –Pomozi mi. - Ti si budući kralj,
možeš sam da se snađeš. - Lense, ne!
Lense! Šta to radiš? -Upomoć! Ubiće te! Sve će nas ubiti!
Lense, upomoć! Ne!
Hajde! Dođite. Da vidimo šta možete glupe grančice!
Pomozi mi! Ne mogu da dišem! - Vuče me ispod!
Upomoć! Ne mogu da dišem -Bederse! Lanse! - Upomoć! - Kaje!
Upomoć! –Merline! –Merline! Merline!
Merline pomozi nam! - Ne mogu da dišem!
Pomozi nam Merline!
Pomozi nam! Ne mogu da dišem!
Merline. Brzo. Merline.
Merline. Jesi li dobro? Jača je nego što sam se plašio.
Treba nam krv bube. Kost životinje. Nešto da ga osvesti.
Nema koristi. Gotov sam.
Sami ste, do jutra.
Merline. Nemoj da ideš.
Da si nam pomogao porazili bi ih.
Umalo da poginemo zbog tebe. Daj mi mač. - Nema šanse.
Kao što sam ti rekao... Ovde sam ja kralj.
Kaje, molim te.
Šta ćemo da radimo? Merlin se neće vratiti do jutra.
Mortes Milles će doći po nas u zalazak sunca. A mi čak
nemamo mač. -Bederse. Molim te, pokušavam da razmišljam. Ćuti.
Ne. Uvek mi kažeš da ćutim a uvek sam u pravu.
I ovaj put... Ovaj put ću uraditi nešto po tom pitanju.
Beders, čekaj! Voda je sve dublja. - Briga me.
Vrati mu mač.
Nije tvoj. Aleks ga je izvukao. On je odabran. Njegov je.
Evo nas opet.
To će ga naučiti pameti. - Ostavi ga na miru!
Rekao sam, ostavi ga na miru!
A zašto bi? - Jer uvek sve upropastiš.
Jer lažeš, varaš, i nasilan si. Ti si loša osoba.
Bolje da te nisam pitao da nam se pridružiš. Samo si o sebi mislio.
Šta i da jesam? -Znam zašto si nasilan, zašto varaš, i zašto lažeš.
Znam zašto ste ovoje. Jer se plašite.
Plašite se da ste niko i ništa.
Bojite se da nećete stići nigde niti bini neko i nešto.
Mislite da je bitno koliko si snažan i koliko novca imaš.
Zašto ne začepiš i boriš se?
Ali ne treba da bude tako. Zato se mač pojavio.
To pokušavamo da promenimo.
Ko je tebe učinio boljim od svih ostalih? Ko te učinio kraljem?
Lanse, ne!
Polomio si ga. - Polomio si Ekskalibur.
Sve si slomio.
Tako je, odlazi. Gledaj samo sebe, kao i uvek.
Možda si u pravu. Možda je nasilan, i lažov, i varalica.
Možda je uplašen i sebičan. Možda smo oboje. Ali zašto ne bi?
Tako svet funkcioniše. Ništa što ti ili bilo ko uradi neće promeniti.
Žao mi je što smo te dirali. I što je slomio mač. Ali mi nismo vitezovi.
Nikad nismo niti ćemo biti. Bolje vam je bez nas.
Grešiš. Ne možemo bez vas.
Vi ste Ser Lanselot i Lejdi Kaje. Trebate nam!
Prekasno je.
Nije. Daj mi knjigu. Ona uvek zna šta uraditi.
Lejdi od Jezera, čuvar Ekskalibura.
Ona je u svakom telu vode. Možda je i u ovom.
Ja sam budući kralj... Ako su Lans i Kaje i Beders
moji odani, hrabri, i dostoji vitezovi, ako je ovo naša sudbina
onda Lejdi Jezera povrati Ekskulibur.
Mislio sam da će se nešto magično desiti. -Vredelo je probati.
Hej! Alekse! Bederse!
Mislim da je to tvoje.
A ovo je tvoje.
Suvi smo. -Od sada se držimo zajedno. Kao jednaki.
Bez beščašća. Bez laganja. Bez bezobzirnog napada i odustajanja.
Zakunite se. - Kunem se.
Kunem se. -Mislio sam da ne treba da se kunemo. –Lanse.
Hej. Jeste li dobro, deco?
Hvala ti Bože. -Izgledate kao da ste rat prošli.
Šta je onda? Dan aktivnosti? Školsko putovanje? Ostali se odvojili?
Ovo će zvučati čudno,
ali ako svi mi i ovi poniji nestanemo, ne brinite.
Obećavam da ćemo vam ih vratiti. - Molim?
Upravo su nestali. - Alekse, mač.
Društvo, mislim da ćemo morati da naučimo da ješemo.
Ovi poniji su premali. Oni su za male devojčice.
Oni mrtvaci su dvostruko veći. -Uradi kao konjičke trke na TV-u.
Levi trzaj za levo, desni za desno, skačite gore dole u sedlu.
Dolaze. Osećam ih.
Krotki. - Ovde su!
Iza nas su! Trči glope!
Ne znam šta radim. - Ne mogu ja ovo! Pašću!
Pohlepni. Pohlepni.
Neiskusna. –Ovuda, u šumu! Drveće će ih usporiti!
Hajde, mali poni. Brže! Uhvatiće nas!
Njegova potraga biće njegova propast.
Sredio sam jednog! - Sredio je jednog!
Beders je pao! –Pokupi ga. Ometaćemo ih. Pratiće mač.
Bederse, dolazim po tebe!
Krotki.
Brže, Alekse, brže! - Ništa!
Hajde, Bederse.
Kreći!
Bederse, uspeo si.
O, ne.
Skači!
Uspeo sam! Uspeo sam! - Jaši što brže!
Imam ideju. Siđite. Pratite me.
Šta to radi? - Alekse!
Idemo!
To je to. Ostrvo Tintagel.
Znaš... Trebamo se skupa držati zbog topline.
Nema šanse. Neću se skupiti uz nekoga.
Nikad.
Sa srećom, Alekse.
Miran.
Zdravo. -Pitam se možete li mi pomoći.
Zovem se Aleksander Eliot. Tražim oca.
Ne sećaš me se? Ja sam Sofi.
Ja sam ti tetka. Sestra tvoga oca.
Izvini što buljim u tebe, ali isti si kao on.
Moram da pričam sa njim. Bitno je.
Bitnije nego išta u svetu.
Došao si sam čak iz Londona?
Zna li tvoja mama da si ovde?
Moramo je onda pozvati. –Ne, ovo nema veze sa njom.
Molim te nemoj. Ovo moram sam da uradim.
Šta ti je majka pričala o njemu?
Rekla je da su bili mnogo mladi kad su me dobili.
Ima je druge stvari u životu. Rekla je da se borio sa demonima.
Nisam znao šta je mislila. Ali sada znam. - Znaš?
U redu je. Ne moraš da me lažeš. – Znam ko je on zapravo bio.
Zašto si onda hteo da ga pronađeš? - Kako misliš?
Pio je. Bio je ljut na sve i na svakoga.
Nije bio dobar čovek, Alekse.
Živeo je pre ovde.
Kada te majka dovela da ga vidiš.
Mislila je da se promenio, ali nije.
Ne znam ni gde je sad. –Kao što kažeš, imao je svoje demone.
Mislio sam na prave demone. Magične, kao one sa kojima se kralj Artur borio.
Kao u knjizi koju mi je dao.
Ne razumeš. Ja sam budući kralj, on je to znao.
Napisao mi je ovu poruku, i čeka me.
Ali Alekse... Tvoja majka ti je uzela ovu knjigu.
To je njen rukopis.
Želim ga. -Moj je! Želim da budem kralj.
Šta se desilo? Jesi ga pronašao? Šta je rekao?
Moj otac nije ovde. I on nije heroj.
Nije ga bilo briga za mene. I nije želeo da me upozna.
Čak mi i nije dao knjigu.
Mama me je lagala. Sve je laž!
Mrzim je!
Alekse. Moram da ti pokažem nešto. Ispruži ruku.
Stisni što jače.
Otvori.
Uspeo sam. Nisam mogao da spavam, pa sam vežbao, i uspeo sam.
Mogu da radim pravu magiju.
Ne smeš da odustaneš, nije dozvoljeno. Mi smo Han i Čubaka, Frodo i Semvajs.
Ne smemo da odustanemo zbog... Vidi dokle smo došli
U pravu je. Preživeo si tri noći protiv Mortes Millesa.
Stotine njih. Sve kožasto i zapaljeno,
sa licima na pola otpalim i sve ostalo. -Ti si nas doveo ovde.
Pretvorio si nas od neprijatelja u saveznike,
poput kralja Artura, poput legende.
Izvukao si Ekskalibur, Alekse. Ništa drugo nije važno.
Ova tvoja kniga, Aleksandre.
Vrlo je ilustrovana, ali...
...Ne baš tačna.
Zapamti, legende su samo glasine šaputane kroz vekove.
Pisane, prepisane, pričane, prepričane. Ponekad od strane bogatih i moćnih
da mogu da zadrže vlast. Maču nije bitno ko su ti roditelji.
Ne bira po rođenju ili krvi, već po srcu i umu.
Ako tvoja legenda kaže drugačije, onda možda trebaš...
da je ponovo napišeš.
Ali se vraćamo odakle smo počeli.
Ne znamo gde je ulaz u podzemni svet,
i još samo jedna noć je do pomračine. –Ti si kralj, Aleksandere.
Ti si vođa, a ne sledbenik. Ne treba ti ništa
osim onoga što već imaš.
Znam. Znam gde je.
Baš slatko.
Oprostite, molim vas. Izvinite, hitno je.
Odmaknite se. Na zadatku smo.
Napravite meste. Hvala.
To je isto mesto.
Glastonbury Tor. Tu je se Artur borio protiv Morgane.
Lanse, Kaje, idite uz liticu, nađite konje i vežite ih
na vrh glavne ulice. Onda se nađimo u arkadi.
Bederse, ti ideš sa mnom.
Mi smo vitezovi.
Moramo da dovršimo potragu.
Čisto. Uradi to, Bederse. Kreni.
Deluje. –Bederse, ti si genije.
Zdravo. Zdravo. Hteli bi da kupimo oklope, molim vas.
Primate li kovanice?
Sunce zalazi. Ako je ne pobediš, onda zalazi po poslednji put.
Sutra će mesec zamračiti sunce, i sve će biti izgubljeno.
Ova bitka je tvoja, a ne moja.
Oprezno putuj, budi hrabar viteški...
I upamti kodeks.
Nema ulaza. Nema ničega. - Ne razumem.
Alekse, pogledaj.
Pusti me da pokušam nešto.
Ovo je jezivo. Kao da ovde niko nije bio vekovima.
Nije još od mračnog doba, kada je Artur zarobio Morganu. Mi smo prvi.
Četiri ulaza. -Možda za svakoga po jedan. - Šta ako je trik.
Šta ako pokušava da nas razdvoji?
Treba da budemo zajedno šta god da se desi. -Ali.. Koja vrata?
Čekaj. Mač će nam reći.
Ovuda, iza loze.
Pogledajte zidove. Kreću se. Dolaze po nas.
Svuda su!
Ostanite blizu. Napravite krug.
Previše ih je. Lense!
Kaje! - Alekse! - Uhvatili su me!
Alekse, pogledaj!
Moraš da ideš, odmah. Ja ću ih zadržati. Idi.
Sredi je!
Alekse, gore smo! - Alekse, ovde je. Budi oprezan.
Pusti ih!
Dobrodošao dečače. Dečače. – Čekala sam te.
Ti. Daleko si putovao. Daleko.
Borio si se hrabro. -Hrabro. – Videla sam tvoj svet.
Kako živite. Mitovi u koje verujete.
Kome verujete.
Sve su laži.
Merlin te lagao. Tvoja majka te lagala.
Nemaš plemenite krvi, nemaš vojsku.
Ne možeš pobediti.
Svet je pokvaren, Aleksandere. - To nije istina!
Ali jeste.
Tražio si istinu, i pronašao si je.
Ti si ništa... - Ništa. No kmet nižeg porekla. -Kmet.
Poznaj svoje mesto. - Poznaj.
Ja sam poslednji živi Pendragon.
Ova zemlja je moja. Mač je moj.
Ti si moj.
U pravu si.
Ja sam ništa.
Uzmi ga.
Lanse, Bederss, Kaje, brzo! Ovuda, brzo!
Uspeli smo. -To je bilo strava. -Pozdravimo budućeg kralja.
Nemojte, molim vas. Ozbiljno, sramota je.
Ako nas uhvate sa Eskaliburom, uzeće nam ga.
Ne smemo da rizikujemo. - U pravu si.
Da li je Lejdi od Jezera zaista u svakoj vodi u celoj Britaniji?
Čak i u bazenu? -Ili u kanti vode? -Ili u bari?
Stanite.
To znači "da".
Vidimo se, maču. - Vidimo se kad te vidimo.
Gde ćeš, Alekse? Zar nećeš kući?
Idem preko zidova. Onda kroz zadnji prozor. - Zašto?
Ne mogu se suočiti sa njom. Ne večeras. Premoren sam.
Šta ćeš joj reći? -Isto što i ti. Istinu.
Neće nam verovati. Niko neće verovati.
Pa šta? Gotovo je sada. Laku noć, Ser Bedersvere.
Bila je sjajna avantural. - Da, jeste.
Laku noć, vaše visočanstvo.
Nije uspelo. Nije mrtva. - Ne. Samo si je ranio.
Njen bes i odlučnost su udvostručeni, a pomračenje je za 6 sati.
Ali zašto? Sve sam uradio što si mi rekao. -Razmišljaj momče!
Kodeks. Mora biti kodeks.
Ali.. Uzdržao sam se od bezobzirnog napada.
Govorio sam istinu sve vreme. - Istrajao sam...
"Poštuj one koje voliš."
Mama.
Alekse.
Kako si mogao ovo da uradiš? Policija te traži.
Bila sam zabrinuta. Hvala Bogu što si se vratio.
Mama, moram nešto da ti kažem.
Otišli smo na potragu u Tintagel.
Sreo sam tetku Sofi. -Znam, zvala je. -Znam da si lagala za knjigu.
Znam da je nije čak ni potpisao.
Ti si. Znam da tata nije mario za tebe i mene.
Žao mi je, Alekse. Žao mi je što sam lagala.
Želela sam da veruješ da je bio dobar.
Mislila sam ako znaš istinu da će te povrediti, promeniti.
Ne, žao mi je.
Žao mi je što sam bio ljut na tebe.
Nije tvoja krivica. Ništa.
Samo si pokušavala da me zaštitiš. Ali ne moraš više.
Nešto moram da uradim.
Moram da odem u školu. I moram da uzmem mač.
Moramo ozbiljno da popričamo o maču
i celoj ovoj kralj Artur priči.
Hoćemo. Ali prvo moram nešto da ti pokažem.
Sve što sam rekao o meču je istina. Mogu da dokažem.
Ali moramo da obećamo da nikad nećemo lagati jedno drugo.
Da uvek verujemo bez obzira šta se desi. Obećava? -Obećavam.
I ja obećavam. Sada, nemoj da poludiš.
Lejdi od Jezera..Ja sam Aleksander Eliot. Moja potraga je plemenita
i istinita. Molim te vrati Eskalibur.
Sve vreme dok sam vam govorio da ne prekršite kod, ja jesam.
Morgana nije mrtva. - O, ne. - Zezaš me. - Vraća se
u stvarni svet. Zato nam treba zaštita.
Tvrđava, zamak. Mortes Milles će se uzdići
iz zemlje preko puta. Napašće direktno u gomilu.
Pomračenje nam daje jednu prednost.
Nije noć ili dan. Zato ovaj put Merlin će se boriti uz nas.
Ali nećemo imati šanse sami. Moramo uzdići armiju.
Oslanjam se na vas troje da ćete dati dobar primer.
Kada cela škola bude na igralištu
i bude gledala pomračenja, ponašajte se. Jasno?
Da, gđice. -Dobro, gđice. -Zašto ova deca idu prema nama?
Šta zaboga vi deco radite
u sred jutra u školi tako obučeni?
Spašavamo Britaniju od večnog ropstva, od strane zla, gđice.
Odmor je gotov. Brzo u miru stanite u red.
Stanite u red. Odmor je gotov.
Okupite se. Brzo.
Ovaj dečak ima vrlo važnu najavu.
Ja sam Aleksander Eliot.
Pre par dana, pronašao sam mač u kamenu.
Onda sam saznao da nije samo bilo koji mač u kamenu
bio je to mač u kamenu...
Ekskalibur. Znam, zvuči smešno,
ali je istina, i mogu vam dokazati.
Ovaj dečak, Mertin, je čarobnjak, Merlin. I ako mi ne verujete,
onda gledajte.
Kako ponižavajuće. - Tiše, tiše. Slušajte!
Država je u opasnosti. Veštica imena Morgana
spavala je pod našom zemljom vekovima,
čekajući trenutak da se vrati i da nas porobi. Taj trenutak je došao.
Za dva sata će biti pomračenje.
Morgana i njena armija će napasti školu.
Trebate nam da nam pomognete da je porazimo.
Kleknete i dozvolite Aleksu da vas proglasi vitezovima.
Svako će dobiti mač i oklop. - Ovo nije igra.
Ovo je 100% stvarno. Plameni mačevi, plameni konji.
Nemojte da pristajati ako niste spremni. Beders je mrzeo Lensa i Kaje.
I oni su nas. Bili smo zakleti neprijatelji.
Ali sada znamo kako te zlo prevari. Okrene ljude jedne na druge
da ih odvrati od sebe. Znam ako se zajedno borimo
zlo nema šanse. Ko će stati uz nas danas?
Ko će stati da spasi svoje prijatelje, budućnost, državu?
Ko će nam se pridružiti?
Usput, ovo je umesto današnjih lekcija.
Izvinite, Pam, ako pričamo preko reda.
Mislili smo da uzimamo pauzu da gledamo pomračenje.
Niko nije pominjao istorijsku rekonstrukciju.
Moja treća godina treba da bude van rasporeda za intezivno ispitivanje.
Dame i gospodo.
Ako mogu časkom dobiti vašu pažnju.
Kako se zoveš? –Hektor. Proglašavam te, Ser Hektore.
Uzmi štit, idi do sledećeg stola.
Uzmi mač. Uzmi mač. -Postavite barikade! Položite konopce!
Krećite! -Vežite dva konopca na svakog konja.
Što brže. Onda se spremite za dizanje!
Oprostite dame i gospodo, pretpostavljam da ne mogu pozajmiti
svačije ključeve od kola?
Hajde. Prvi auto levo. Prvi desno.
Nastavite. Bravo. –Svakome jedan ključ.
Dobro. - Jedan, levi blok!
Dva! Gornji blok. Tri! - Desni blok! - Četiri!
Raširene noge. - Pet! - Koristite težinu mača.
Moraš je namamiti. Zarobiti je. Da mi daš vremena da otvorim portal.
Da napravim vrtlog. Onda je moraš uništiti da se nikad ne vrati.
Neće biti lako, Alekse. -Možemo mi to. Nemamo izbora.
Moramo.
Bataljoni, budite spremni. -To je to. Srećno.
Spremite se za bitku!
Idu kroz kapiju. Čekajte. Čekajte. Sada!
Krećite! Krećite!
Nazad! Ponovno nameštanje! - Nikad nisam vozio u nazad!
Ne! -Dođavola!
Upozori Bedersov bataljon. Probijaju se!
Vuci! Vuci!
Vuci! Puni!
Puštaj konje! Jedan!
Dva! Tri!
Četiri!
Puni!
Treba nam više ljudi!
Nazad! Držite liniju! Povlačenje! Ser Lanse i Lejdi Kaje zatrpani!
Ser Bedersvere bori se čovekom na čoveka!
Proglasi povlačenje! Nazad! Nađimo se na krovu. Previše ih je.
Nazad! Nazad! Povlačenje!
Brzo!
Barikade! - Barikade! - Barikade!
Napravite barikade! Brzo!
Brzo! - Moj bataljon u ugao.
Hajde. U zaklon. U zaklon.
Nastavite! Bravo!
Brzo. Ovamo! - Trčite! Bravo!
Ima ih na hiljade. Gde je Morgana?
Barikade neće dugo izdržati. Možda neće doći. Možda je gotovo.
Gde je Merlin?
Zdravo, Merline.
Jedva da si malo ostario.
Armija dece.
Jesi mislio da ću se sažaliti na njih?
Posle svih ovih godina, ovo je tvoj plan?
Tu si. Ti nemaš sažaljenja. Deca imaju više plemenitosti
i dobrote nego što ti možeš da spoznati. -Ali, Merline,
Videla sam ih u njihovim toplim ćumezima
sa njihovim igračkama, njihovom trivijalnosti, sa neznanjem prirode
magije. Misliš da su ovi mali pacovi vredni ove zemlje?
Mača? Mog nasledstva? Merline. - Merline!
Da, mislim. Ti i ja smo istorija, Morgana.
Budućnost je njihova, ne naša.
Oni nemaju budućnost.
Idemo! Pripremite konopce!
Nemoj da pogineš, Alekse. - Daću sve od sebe.
Doći da ga uzmeš!
Ovamo! Dođi po njega!
Bederse! Sada!
Pomozite mi!
Vucite!
Vucite! Vucite!
U zaklon!
Hajde!
Hej!
Lanse, Kaje, sada! Ugušite je. Sprečite da bljuje vatru!
Spreman? - Uradi to.
Uhvatite kanap! Pomozite. -Brzo! Hajde! Vucite! Jače!
Ne puštajte!
Merline, imamo je! Spremni smo!
Merline!
Bacite mi jaknu! - Bacite mu jaknu!
Merlin, reci nešto! Jesi li dobro?
Žao mi je. Ništa mi nije ostalo. Izneverio sam te.
Ne, još ne. Nisi.
Čarobni napitak. Brzo!
Sladoled, sok od trešnje, i piletina smešani u liker.
Alekse, ne možemo još dugo da je zadržimo!
Tako Veliki! Bio si sjajan! -Bravo! Bravo!
Čestitam, uspeli smo. Uspeli ste. Dobro smo se borili. Uspeli smo.
Bravo! Čestitam! -Da! –Heroji! Svi smo heroji!
Da! Da! Bravo!
Dobro smo se borili!
Video sam mnogo velikih bitaka u svoje vreme. Opsada Guinion Forta,
Bitka kod Badona. Ali verujte, niko se nije tako hrabro borio
kao vi protiv Morgane i Mortes Millesa.
Nadmašili ste sva moja očekivanje. -Merline, pobedili smo u bitci,
ali je Britanija i dalje istao kao pre.
Da, možemo promeniti nešto drugo?
Čak i sa mačem, ko će nas slušati? -Istina, mi smo samo deca.
Možda. Ipak, znate. Unutar svakog deteta postoji mudra stara duša.
I budalasto dete u svakoj staroj duši.
Možda imate još bitaka da se borite.
Možda neće biti protiv demona ili nemrtvih vitezova sa mačevima i vojskom.
Čak i ako ne nosite Ekskalibur,
i dalje ćete znati šta predstavlja. Šta vi predstavljate.
Ser Bedersvere, dao sam ti moć dupliranja metala.
Hteo sam da ti je oduzmem, ali mislim da ti je mogu poveriti.
Stvarno? Ozbiljno?
Hvala, Merline! Obećavam da ću je koristiti samo za dobro.
Ser Lanse, Lejdi Kaje,
hrabri ste, odani i plemeniti. Naučili ste za druge da se borite
ne samo za sebe.
Vi ste pravi vitezovi okruglog stola.
Hvala ti, Merline.
Aleksandre, pozajmio sam tvoju knjigu, napravio sam par izmena.
Hvala ti, Merline.
Zemlja je dobra onoliko koliko njene vođe.
A vi ćete biti odlične vođe.
Preveo: JohnDohn (DžonDon)