EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Jag vandrade från Norra Havet.
Vår by blev invaderad.
Ingenstans att gå och inget hopp.
”Hon är renhjärtad och modig som vinden.
Jag överlåter henne till dig.
Ta hand om mitt barn.
Hon är lugn och gråter aldrig.”
Jag hittar dem.
Nej.
Vi alla har våra talanger, Raxion.
Nån annan passar bättre för det.
Naturligtvis.
Tripitaka.
Borta, skrev en lapp.
Vadå, borta?
Var, och hur länge?
Det står inte.
Får jag läsa.
”Jag kan inte delta i sökandet.
Trodde att det var mitt öde.
Jag kände som en pil i mitt bröst.
Och nu är pilen trubbig.
Det finns en annan väg för mig.”
Det är för det med Gwen.
Jag går efter honom.
Glöm Tripitaka. Glöm skriftrullarna.
Ursäkta?
Du vet att den som stal den första kan ha fler.
De försöker redan översätta dem.
Vi måste stoppa dem.
Vid Jadeberget.
Apan, de har en hel armé.
Vi har bara en lie, en kratta och en utdragbar stång.
Jag ogillar din ton just nu.
Okej.
Alla är upprörda. Mist inte sansen.
Vi gör så här.
Ni går mot berget
och ser vem som tagit skriftrullarna.
Jag följer munken, försöker tala förnuft.
Vi möts bortom palatset om två där,
förhoppningsvis med Tripitaka.
Bra siktat.
Läste ni mitt brev?
Ja, många gånger.
Vi sa att du inte bör gå ensam.
Vad sa Apan, då?
Du tror inte han bryr sig. Han upprördes.
Jag är på väg norrut,
och fråga mig inte om det.
Du är ensam fast jag är här.
Led vägen.
Detta är bra.
Mot Jadeberget.
Demonen som tog över lär vara där.
Vi hittar den ansvarige, och skriftrullarna.
Stanna, för lunch?
Demonerna stal dina bästa år.
Gjorde dig mindre än en gud, men du vill äta nu?
Nej, det är givetvis dags att hämnas nu.
Men så småningom måste vi ju äta lunch.
Gryta, gryta, mums, mums
Gryta, gryta, gryta så god
Du är så smaskig
Inte alls blaskig
Ni måste ju inte äta. Men kolla inte på mig.
Mannen från mardrömfabriken.
Vi dödar honom och kamraterna,
förgör allting på väg mot Jadeberget.
Eller ser vem han tar order av.
Och hur långt de översatt skriftrullarna.
Ja. Pressar på honom på info.
Sedan förgör vi allting.
Vänta, vänta.
Vad är det?
Jag har en idé.
Du kommer älska den.
Norra Havet.
Fråga mig inte om det.
Jag ser så att det är rätt plats.
Jag söker min familj. Jag föddes här.
Tråkigt att höra det.
- Ska jag fråga folk? - Nej.
Håll dig bara undan.
En påse med såna.
Jag letar efter en kvinna.
Jag vet inte hennes namn men hon
fick lämna bort ett barn för 16, 17 år sen?
Ursäkta. Jag försöker hitta min familj.
Jag är inte expert på social interaktion
men jag antar att du måste testa något annat sätt.
”Jag vandrade från Norra Havet.
Vår by blev invaderad.
Ingenstans att gå och inget hopp.
Hon är renhjärtad och modig som vinden.
Jag överlåter henne till dig.
Ta hand om min dotter.
Hon är lugn och gråter aldrig.”
”Jag vandrade från Norra Havet.
Vår by blev invaderad.
Ingenstans att gå och inget hopp.”
En tjudrad get. Genialiskt.
När demonerna kommer överraskar jag dem,
befriar dig, och vi utplånar dem.
Du har kommit långt.
- Tack. Det betyder mycket. - Göm dig.
Jag undrade. Du var en ovanlig pojke.
Jag är inte munk.
Tripitaka dödades ju av en demon.
Jag gjorde det för att hindra Apan.
Okej, men fungerade det?
Du lyckades styra Apan,
fick honom att gå med i motståndet.
Du gör allt som Tripitaka skulle göra.
Gwen sa innan hon dog att jag måste välja
annars riskerar jag liv.
Hon sa att flickan i mors brev
inte kan gå västerut.
Är det en slump att hon, vem hon är,
råkade lämna dig på Lärarens trapp?
Som har kronan?
En av motståndets ledare?
Hej.
Har ni sett en kvinna med mörkt hår, så här lång?
- Mamma. - Mamma?
Vet du vem jag är?
Gå in.
Är de dina döttrar?
Dina systrar.
Ser man på.
Hej, Apkungen.
Var är polarna?
Ser ut som om universum ger mig lite tur.
Det är min vän, Sandis.
Hon är en gud.
Jag heter Meera.
Mina döttrar Ilbryn och Brylana.
Svårt att säga.
Vad hette du?
Åh, jag är så ledsen.
Det gör inget.
Hon vet inte sin egen styrka.
Jag vet hur man håller en tekanna.
Snälla, sätt dig.
Du vill veta varför jag inte hämtat dig.
Jag tänkte på det, många gånger.
Jag var säker att det livet var bättre.
Läraren tog väl hand om mig.
Ett bra val.
Om det var hemskt, varför återvända?
När vi flydde räderna tänkte vi ta oss till Gandarasjön.
Men min mamma, din mormor, blev sjuk.
Hon ville till sin födelseplats före sin död.
Efter teet kan vi gå till graven.
Sandis.
Gå och passa barnen.
Har du varit vid Gandarasjön?
Vi ska dit snart.
Vattnet sägs vara klart, fiskarna glänser.
Man kan få fler än man kan äta.
Det har jag inte, men ni har nog rätt.
Kan du några lekar?
Jag vet ju en rolig lek.
Jag ställer en fråga, och ni måste säga sanningen.
Hur länge har ni bott här?
I Norra Havet?
Inte så länge.
Hon menar inte länge för att hon är liten.
Men vi har bott här jättelänge.
Jag vet hur svårt det varit.
Inte mycket till hem.
Men om du vill följa med oss
till Gandarasjön, kan vi kanske skapa ett hem där.
Åt oss alla.
Tack.
Ända sedan du kom hit har jag fått mindre lön
och en sämre status.
Din närvaro har märkt mig.
Hur är grytan?
Positivt att chefen har mycket otalt med dig.
Du är allas fiende nummer ett, Apkungen.
Vad jag vet gör han allt för att fånga dig.
Nu är du här, och jag har fångat dig.
Allt kanske löser sig för mig nu?
Varför dröjde du?
Lång historia.
Dags att sätta stopp för sekel av trist snack.
Vänta lite.
Då kommer ni inte in i berget.
Vet du att vi ska dit?
Den som är bakom alltihop?
Som har den heliga skriftrullen?
Honom vill du sätta kniven i.
Jag hjälper er komma nära honom.
Varför skulle du det?
”Min fiendes fiende är min vän.”
Vi hatar honom, du hatar honom, vi hatar varann.
Vi förenas i hat och samarbetar.
Gudar är inte som förut, eller?
Jag är nyfiken.
Hur kan en ensam mamma klara sig här?
Vi fiskar.
Ni fiskar?
I den floden?
Vet du nåt om fiske?
Ja, att det inte finns nån fisk i den floden.
- Sandis. - Är det dina döttrar?
Sandis, det räcker.
Är en av dina krafter att hitta fisk?
En av dem, ja.
Jag ska säga nåt jag har blivit särskilt bra på.
Att märka om någon döljer något.
Sandis, sluta.
Du skrämmer dem.
Kan vi prata lite?
Sandis, släpp taget nu.
Hon ljuger för dig.
Det vet du inte.
Jag ska dränera träsket
så att du ser att det bara är ben där.
Låt bli det.
Sandis, sluta!
Varför gör du så här?
Det här är allt jag har kvar.
Allt du har kvar?
Vi då?
Uppdraget då?
Hon är min mamma.
Hur vet du det?
Jag kan känna det.
Men du vet ändå inget om henne.
Bara att när det var svårt
släppte hon dig, som en trasa.
Det är inte sant.
Låt inte känslor lura dig, Tripitaka.
- Du är smartare. - Jag heter inte Tripitaka!
Du vet inte hur det är att förlora sin familj.
Att alltid känna att det är en del av dig som saknas.
Jag föddes inte i ett avlopp.
Eftersom vi är så ärliga mot varandra
ska du få veta något.
Jag valde inte att leva såhär. Jag växte upp i en fiskeby.
En dag när jag var som flickorna där
tog pappa med mig ut i hård sjö.
Jag skulle släppa ankaret och föll i.
Men drunknade inte.
Jag fann havets stillhet ganska tröstande.
Början av min förvandling.
Jag började höra klagan från
djuren vi fångade i nät.
Hela dagen till natten hörde jag skriken.
Tills jag inte stod ut.
Jag beslöt att befria dem.
Snart upptäckte min familj det.
Jag berättade om rösterna.
Far tog mig mitt i natten
för att inte uppröra mina syskon.
Vi åkte en hel dag tills han stannade vid vägkanten.
Han sa att jag var en demon,
och att jag för min familjs skull aldrig skulle återvända till byn.
Jag började gråta.
Jag grät hela dan.
Tills jag inte kunde gråta mer,
och ljudet av mitt jämmer blev lite lustigt.
En lång tid tänkte jag att de trodde att jag var en demon.
Sen insåg jag att folk tror vad de vill tro.
Jag önskar dig allt gott.
Dig och din nya familj.
Goda kvinna från Norra Havet.
Följer flickan med er till Gandarasjön?
Ja.
Och guden?
Nej.
Då har du varit duktig.
Herrn kommer att bli nöjd.
Varför stannar vi?
Du måste ge dig av.
Varför då?
Jag trodde att jag kunde. De tar flickorna.
Jag är inte din mamma.
Vad sa du?
Snälla, bara gå nu!
Lova mig en sak.
Lova att ta dem till Gandarasjön.
Vänta!
Jag kan berätta en sak om din mor.
Hon hade varit stolt över dig.
Hoppas töserna blir starka, som du.
En ny leverans.
En stor sådan.
Var är männen, då?
En lustig historia, faktiskt.
Det var ett… Ett lejon.
- Det… - Hoppade ur ett träd.
Eller kanske från en stock.
Välkommen hem.
Tripitaka.
Välkommen.
Vem är det där?
Det är Davari.
Du och jag ska förändra världen.
Undertexter: Marie Åkerlund