EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Skriftrullen tillhör mig.
Du stal och plågade gudar för att få den översatt.
Den tillhör inte dig.
Hör på.
Du kan inte stoppa mig.
Hallå!
Öppna dörren!
Svärd. Dolkar.
Packa ner dem.
All världens demoner är här för banketten.
Om de blir odödliga
kan inget bli som förut.
Vi låter inte det ske.
Vi behöver förklädnader.
Det är planen, sa jag.
På teatern heter det kostym.
Vi gör ett bakhåll.
- Vad är det? - Vakt två, i pjäsen.
Och vem är du?
Jag ska spela Apkungen.
- Jag. - Hördu!
Jag provspelade och repade.
Rollen är min. Tack.
Det här…
Vi är gudar, inte skådisar.
- Det är… - Enda vägen till banketten.
Lita på planen.
Sett några främlingar? De gömmer sig.
Är ni säkra?
Fortsätt.
Det är oförskämt att spotta.
Alltihop är översatt.
”Ingen demon ska någonsin se dessa ord.”
Nåväl.
- Ursäkta. - Vad är det?
Vi har inte kunnat hitta den lilla flickan.
Eller Apkungen.
Okej.
Kom hit. Kom.
Lyssna på mig, nu.
Det här är mitt sista ögonblick, okej?
Min övergång till ett högre plan.
Till odödlighet.
Apkungen får inte förstöra det.
Jag vill att alla vakter ska patrullera och ni ska hitta dem.
Ja, sir!
Adjö, kloka gamla typer.
Det är vad som händer om man är vek.
Och alltför bekväm.
Tack ska ni ha.
Hitta fången och Apkungen.
Hur kommer vi in i palatset?
Apan, om du med hade repeterat
hade jag inte behövt säga det.
- Okej. - Du vet?
Jag förstår planen, men Tripitaka?
Ingen plan efter banketten.
Ett steg i taget.
Om vi tar Davari är palatset vårt.
Galten.
På scen om fem.
Jag kommer strax.
Det är nåt du inte vet.
Tripitaka är en flicka.
Just det.
Hon har låtsats vara pojke hela tiden.
Okej.
Sa hon varför?
Galten, hon föddes sån.
Nej, inte att hon är en flicka men varför hon låtsades.
Jag hann inte kolla.
Litar du på henne?
- Tripitaka? - Ja.
Javisst.
Jag tror på honom.
Henne.
Alla har gjort sånt vi skäms för.
Alla har gjort sånt vi måste dölja.
Jag litar på hennes gärningar.
Vänta.
Bara…
- Okej. - Tack.
Jag är världens starkaste gud!
Det säger du till alla.
Jag tar kronan och palatset blir mitt!
Se hur bra jag är.
Då Apkungen kråmade sig
för han älskade sig mer än världen
och varm luft kom från hans mun snarare än visdom…
- Ja. - …dök en hjälte upp.
Hjälten som räddade oss alla.
- Davari! - Världen behöver nytt blod, ny visdom.
En ny tidsålder, som vi ska ta över.
Farväl, alla gamla sätt.
Gör som jag.
Jag ska undersöka vår underbara värld från mitt fina, flygande moln.
- Jag måste ta dig härifrån. - Nej.
Stoppa honom.
Vi har gett dig kontrollen.
Kontroll över vad?
Kan inte mäta mig med en demon som människa.
Gå.
Du har alla svaren.
Låt dem inte se dig. Gå.
Och vem kan du vara?
Jag är Sandborg.
Vakten.
Kila iväg då, Sandborg.
I kväll är en viktig stund, för alla.
- Men jag är här! - Ditt namn.
Locke. Prinsessan Locke.
Hallå där.
- Gör inget dumt. - Vad pratar du om?
Ingen fara.
Jag mår bra.
Han är så flirtig!
Jag gillar att fnissa.
Skål. Du är väldigt vacker.
Tripitaka.
God kväll, mina vänner.
Snälla, sitt ner. Sitt.
Välkomna, härskare
från alla världens hörn, till universums centrum.
Vad är skillnaden mellan en gud och en demon?
Vi båda har krafter, färdigheter,
lite magisk potential som människor inte har.
Det är stort och orättvist.
Men demoner lever bara i 600 år,
medan gudar är odödliga.
Odödlighet!
I en evighet!
Inte rätt.
Inte rättvist.
Men nu mina kära vänner…
…inte längre.
Hur tänkte ni?
Silver! Oak!
Att ni ska smita in osedda?
- Nej! - Släpp!
Snälla!
Styr hans kraft.
Styr dem.
Hallå, du!
Sandis.
Vakterna.
- Vi dödar dem. - Nej!
De är Davaris kraft.
Det måste gå att väcka dem.
Allt har bara varit en underbar dröm.
Ödet tog hit min gamla vän, ledde honom in i mitt hus.
Ja.
Och han tog med munken som kan översätta…
…och göra mig odödlig.
Varför går det inte?
En förtrollning.
Då behövs väl ingredienser?
De små paketen.
”Vi har gett dig kontrollen.”
En guds hårlock.
De är vakna.
Jag vet vad jag gör.
Dags att göra fiender till vänner.
Vi måste göra nåt.
Du kan inget göra.
Vad är det här?
Vilka order skulle få dig till min bankett, va?
Förgör Davari.
Vakter!
Nu gör vi det.
Oak, Silver. Fort, följ med mig.
Galten, min älskade.
Prinsessan.
Hur kom du ur vagnen?
De körde mig i tre dar, lämnade mig i ett dike.
Där stannade jag
tills en av Davaris stiliga vakter fann mig, och här är jag.
Galten, det är inte rätt stund!
Jodå.
Precis rätt stund.
Så ska det se ut.
Bra att du kom.
Du har saknat mig, va?
Jag är inte så säker.
Var är Tripitaka?
Och Davari?
Jag vet var de är.
Ska vi avsluta detta nu?
Jag slåss inte mot dig.
Krafterna är inte dina.
Schamanen.
Apkungen.
Du har ett underbart val.
Jag sänder den människan till sin död, om du rör honom.
- Det är över. - Stoppa honom, Apan.
Vi måste stoppa honom.
Låt henne gå.
Annars?
Apan!
- Är det gjort? - Ja.
Du är den första demonen som blir odödlig.
Du kan vara odödlig, men aldrig fri.
Det är gjort.
Tack, kloka munk.
Jag är ingen munk och inte så värst klok.
Lika modig som någon gud.
Nej.
Modigare.
Resan är inte slut.
Vi har fler skriftrullar att ta till Västra Bergen.
Bra. Jag började ju bli uttråkad.
Vi kan stanna några dar.
Och begrunda lite.
Få massage.
Eller en hårklippning.
Nu när du är någon annan, vad ska vi kalla dig?
Jag är Tripitaka.
Undertexter: Marie Åkerlund