PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Hledat tady posvátný svitek
je jak hledat jehlu v kupce jehel.
Žádný strach, Pigsy.
Už měla dávno vyklíčit.
To bys věděla, kdybys rostlinám rozuměla.
Určitě tu bude něco o botanice.
Je to nekonečný archiv. Je tu něco o všem.
Vážně?
Soustřeďme se na náš úkol.
Musíme se držet spolu.
Skvělé.
Píše se tu, že jednou za měsíc potřebuje 12krát pokropit.
Kdys ji naposledy zalila?
Ty umíš tohle?
To umí každý, ne?
- Co dalšího máš v rukávu? - Ne, je to v prstu.
Tak jo, to stačí.
Budeš kráska, až vyrosteš.
Ty to dokážeš.
Děkuju.
Ty ne, ta rostlina.
Povzbuzuju ji.
Pomáhá to růstu, stejně jako hudba a poezie.
Jsi skvělá,
jsi krásná a úžasná.
A až budeš mít lístečky, rostlinko,
ukážeš je světu a sluníčku a...
A noční obloze a půlnočním stínům.
A chraplavému krákání...
Fajn, to...
Dost. Vyděsíš ji.
- Rozmazlíš ji. - Jde o můj život.
Mycelia ji dala mně. Nechápeš to.
Mám se o ni starat já a nevím, jak na to.
Cože? Zbláznila ses?
Ticho bude!
- Proč mi furt utíkáš? - Proč se loudáš?
Vlastně protože jsi člověk.
Podívej na to. Že nevypadá jak já?
Nevím. Stejný úsměv?
Pojďme najít Sandy a Pigsyho.
Co je tu napsané?
„Svět je v troskách, protože Opičí král ukradl
posvátné svitky z Nefritové hory.“
Já to nebyl. To není fér.
No jo, historie je subjektivní.
Jako že každý říká něco jiného.
A co se píše tady?
„I když se historici málokdy shodnou,
všichni souhlasí, že Opičí král je vážně parch...“
Miluju hry.
Dáváte si prsty k puse?
Dát si bláto na tvář?
Setřást ho jako pes?
Ne, jako koza.
To udělala ona.
No tak! Vrať mým kamarádům pusy, jinak tě...
Jsme v knihovně.
Kdo nemluví tiše, nemluví vůbec.
S přáteli hledáme posvátné svitky,
ve kterých je moudrost bohů.
Je tu 3,4 kvintilionu svitků.
Každá znalost je posvátná a moudrost vzácná.
Musíš být konkrétnější.
Jsou 500 let staré a psané v pradávném jazyce bohů.
Ze tří pradávných svitků v Nekonečném archivu
se jeden ztratil, další je stovky let vypůjčený
a poslední je ve skladu.
Fajn. A který máte?
To mi řekni ty.
„Je odpovědí na každou tvou otázku.
Když myslíš, že ho máš, pleteš se.“
Díkybohu! Já myslel, že už se nikdy nenajím.
Dala nám hádanku. Miluju hádanky.
Já taky. Všichni za mě. Sledujte, jak to uhádnu.
Napověz mi.
Nevím jak. Není to moje hádanka.
- Jen trochu. - Nemůžu.
Řekla: „Je odpovědí na každou tvou otázku.
Když myslíš, že ho máš, pleteš se.“
Už vím, je to... Ne, je to...
Vědění.
Vědění odpoví na každou otázku. Hledáme Svitek vědění.
Přesně to jsem chtěl říct.
Já to věděl. No jasně.
Všichni za mnou.
Dobrá práce, Tripitako.
Opičí král je v Archivu nekonečných svitků,
ve kterém je Svitek vědění.
Vědění, říkáš?
Žádám Radu démonů, aby mi povolila
vydat se do Nekonečného archivu
a jejím jménem svitek převzít.
K čemu je nám pitomý Svitek vědění?
Jeden moudrý člověk totiž řekl, že vědění znamená moc.
Byl jsem to já.
Před chvilkou.
Jen přes můj kouř přenechám tak mocnou zbraň
takovému velkohubému slabochovi.
Drahá generálko, brk je mocnější než meč.
To řekni mému meči!
To ani nemusím.
Můj milý Dreglon mi řekl, že to s ním moc neumíš.
Tomu všivákovi bych nevěřila.
Komu říkáš všiváku, ty opancéřovaná kryso?
Takže já jdu do archivu...
Když neuspěješ, zakroutím ti krkem.
Jistě.
Za tohle zaplatíš!
„Po vládě chaosu bude na nebesích nastolen pořádek.“
Tripitako, tu poslední jsi zvládla.
Nějaký nápad?
Ne, ale myslím, že ty sochy brzo oživnou.
To je problém,
který umím vyřešit.
Aha, jsou hodně silní.
To Pigsy taky!
Najděte slabiny.
Asi žádné slabiny nemají.
Po vládě chaosu se nastolí pořádek...
Jednoho mám.
A je zpátky.
Umírání jim nejde.
Pořádek. Porazte je popořádku.
A v jakém pořadí?
- Červený je mrtvý. A dál? - Žlutý.
- Asi žlutý. - Ne, nejdřív oranžový.
- V pořadí duhy. - Proto pořádek na nebesích.
- Kdo dál? - Modrá, indigová, fialová.
- Indigová. - Jasně, já vím.
Indigová.
Ne...
- Přestaň! - Dost!
Indigová je mezi švestkovou a azurovou.
- Od kdy existuje tolik barev? - Od vždy!
Nemáš tu, co dělat, démone.
Určitě?
Radši se podívej do seznamu. Jméno Cranius Kang.
Tvá rodina si mě zapamatuje, protože ukončím tvůj nanicovatý život.
To uvidíme.
Nepřeložitelný jazyk bohů.
Rampouchy?
To je zajímavá forma útoku.
Když provedeme konjugaci slovesa
a přidáme konjunktiv přítomný,
tady vznikne dvojitý negativ a z ledu se stane...
oheň.
Takže to, co bylo určeno mně,
teď čeká tebe.
No, dalo to víc práce, než bylo nutné.
Slepá ulička.
Možná ano.
„Mohou tě rozesmát i rozplakat,
ale neutečeš jim a nemáš, kam se schovat.
Po smrti jí bude každý z vás.“
Strom. Vzpomínáte? Pohřebiště bohů.
Řekla každý z nás. Jací jsou lidé po smrti?
- Hnusní? - Rozesměje tě i rozpláče.
- Pigsyho prd. - Vždyť jíš spoustu bílkovin.
Ty jíš spoustu všeho.
- Teď ne. - Někdo sem jde.
Někdo silný.
Meč, nindža,
mrak, démon,
strom, země, opice, dřevo...
- Říkáš náhodná slova. - Před čím neutečete?
Před ní.
Hakuru, královna démonů.
- Říkal jsi, žes ji zabil. - Jo.
- Zvládneš to zas, ne? - Nemám tady armádu.
Neschováš se bolesti.
- Schováš se její příčině. - Když není uvnitř.
Na terapii teď není čas.
Té se neschováš a rozpláče tě.
Teď by se hodila, než z nás budou...
Vzpomínky!
Jsi v pořádku?
Jo.
Já věděl, že se nevrátí.
Koho Opičák zabije...
ten zůstane mrtvý.
Je čas jít.
Za mnou.
Broskev.
Zkrátka broskev.
Je to broskev.
Tohle nesedí.
Tohle vím.
Ale nechám vás to vyřešit. Zvedne vám to sebevědomí.
Hlavně tobě.
Děkuju.
Broskev?
Co to znamená?
Může to být cokoli. Je to broskev.
„Po vládě chaosu bude na nebesích nastolen pořádek.“
Ano, protože chaos znamená bouře.
Ty válečníky musím porazit v pořadí barev duhy.
Barvy si pamatuji díky jednoduché pomůcce.
Primitivní…
pomatení
přináší přílišně překvapivou předvídatelnou proměnlivost.
Duha má dalších 21 barev,
které jsou oku neviditelné.
Ty jste zjevně nepoužili, protože je to hádanka pro začátečníky.
Já tu broskev nesnáším.
Broskev.
Jak jinak.
Ze všech hádanek je tahle jistě nejelegantnější
a nejuspokojivější.
Nicméně i tak je pro můj intelekt...
jako dětská hra.
Odpověď na hádanku s broskví je...
To není fér. Má desetkrát větší hlavu než já.
Podle mě dvakrát, Opičáku.
- Mělo mě to napadnout. - Je to koumák.
Vím, že je démon, ale i tak musím říct, že jsem ohromená.
Už ho můžu zabít, prosím?
Ne, nemůžeš.
Jako hledač vědění má také právo získat Svitek vědění, pokud ho bude hoden.
Až ukáže, že je hoden.
Dokázali jste to. Je jedno jak, ale překonali jste broskev.
Tak daleko nedošel nikdo.
Nejradši bych mu jednu vrazil.
Vítejte ve skladu.
Bohužel je vás ale příliš mnoho.
Jen tři z vaší čtveřice smí splnit poslední a nejtěžší úkol.
Rozhodněte kdo.
Dobře, týme.
Pojďme to rozlousknout.
Každý máme přednosti
a... slabiny.
Že jo?
Tripitako, ty jsi jedna z těch slabin. Nech bohy, ať to vyřeší.
Počkej, Tripitace jsou hádanky nejlíp. Jde s námi.
Tak kdo nejde?
- Nikdo. - Někdo jo. To je pravidlo.
Hloupé pravidlo.
Tripitako, zatím ses rozhodovala skvěle,
takže vyber ty.
- Já? - Fajn, rozhodne mniška.
Tak kdo? Sandy?
Nebo Pigsy?
Rozhodli jste se?
No tak, Tripitako.
Není, nad čím přemýšlet.
Upřímně ani nemáte, čím přemýšlet.
Opičák.
Moc mě to mrzí.
Dobrá.
Opičáku, utkáš se s Craniem sám.
Řekla jsi...
...že tři z vás čeká nejtěžší úkol.
A co je těžší než svěřit svůj osud do rukou nejslabšího článku?
- Tohle se nemělo... - Opičáku, mě...
- S ním jsme bez šance! - Neměli jsme...
Ticho!
Jestli svému šampionovi napovíte, vyloučím vás.
„Svitek vědění je mezi těmito zdmi.
Když ale odneseš nesprávný, přijdeš o hlavu.“
Mám to.
Tak prosím.
Někdo by si jistě řekl,
že Svitek vědění bude tenhle pozlacený,
protože vědění je největší poklad.
I ti nejchytřejší ale přece mohou žít skromně.
Svitek vědění může být i tahle stará destička,
protože vědění je pradávné a věčné,
ale ve skutečnosti je to kámen, nikoli svitek.
A Opičák je samozřejmě tak zahleděný do sebe,
že vybral zrcadlový svitek.
Nechápe, že má představovat poznání sebe sama,
ale ani takové vědění neexistuje ve vakuu.
Je reakcí na vnější podněty.
Stíháte to?
Ano. Takže skutečný Svitek vědění je samozřejmě prázdný svitek,
protože světu vládne chaos a svůj osud si píšeme sami.
A právě při tom psaní zjišťujeme,
že pravdu nelze přetlumočit nestranně
a že skutečné vědění je prosté a beztvaré,
stejně jako prázdné místo na tomto listu.
Něco vám spadlo. Čelist.
Vezmi si ten svitek. Zasloužil sis ho.
Bylo mi opravdu potěšením,
že jste mohli sledovat mou genialitu.
Díky setkání se mnou jste teď daleko chytřejší.
Ale teď mě omluvte. Spěchám na schůzi Rady démonů.
Opičáku, zastav ho!
Nejdřív mě posíláš pryč, a teď má něco udělat?
Opravdu předvídatelné.
Mávneš hráběmi, já uhnu, jsi těžký
a spadneš.
Tvá kosa má dosah, ale nepřekvapí mě.
A navíc se nehodí k boji zblízka.
A ty, obyčejná smrtelnice,
nemáš žádnou moc, takže tu nemáš, co dělat.
Z cesty, člověče.
Jak jsi mohl?
Jak jsi mohla ty?
Řeknu ti,
že chápu, když mi celý svět nevěří, ale ty taky ne?
Možná jsi opravdu tak špatný, jak historici tvrdí.
Kdybych cítil bolest, tohle by bolelo.
Tak snad příště.
- Žádné příště nebude. - To vlastně nebude.
No, hodně štěstí do budoucna.
Výborně, Opičáku.
Jste beznadějní.
Myslíte, že nechám démona odejít s posvátným svitkem?
Neodnesl si Svitek vědění.
- Co? - Věřili jste Craniovi,
když vzal prázdný svitek. Vzal ho ale proto,
že si myslí, že je nejchytřejší.
Jen proto, že jsem fešák, nemusím být hloupý.
Vnější krása je občas znakem vnitřní geniality.
A proto je skutečný Svitek vědění...
zrcadlový svitek.
Ne, není.
To je on.
- Prosím? - Pod svícnem bývá tma.
Řekla jsi vše potřebné, abychom ho našli, i když se to zdálo nemožné.
To je skutečný Svitek vědění.
Tvoje konečná odpověď?
Dobře víš, co se stane, pokud se pleteš.
Nepletu se.
Mám ho!
Svitek vědění.
Pokloňte se mi, protože jsem nejchytřejší bytost
v celém širém světě!
Před 500 lety...
ke mně svitek spadl komínem.
Po staletí mě inspiroval a já vybudovala tento archiv.
Dal mi dlouhý život a znalosti, jak ho ochránit.
Teď si můžu odpočinout.
Svitek předávám právoplatnému nositeli.
To bylo příšerné.
No tak, je čas jít.
Počkejte.
Skoro jsem zapomněla. Rostlinko!
Moje rostlina! Sandy! Kde je moje rostlina?
Sandy!
Nechala jsi ji na stole?
Jak jsi ji tu mohla nechat?
Protože…
přesně to potřebovala.
Takže...
kam dál?
Tudy.
Vybral jsi náhodný směr k dalšímu posvátnému svitku?
Rozhodil jsem je náhodnými směry.
Vydat se náhodným směrem dává smysl.
Nezeptáme se Svitku vědění?
Po té námaze bysme ho mohli využít.
Dobrý nápad.
Kam dál, Tripitako?
Svitku vědění, kde najdeme další posvátný svitek?
Počkej... kudy že to bylo, Tripitako?
Já vám to říkal.
Tenhle Opičákův příběh bude znát každý.
Najde posvátné svitky, odnese je k bohům Západních hor
a obnoví rovnováhu světa.
Napíšeš můj příběh?
Samozřejmě, ale musíš pro mě něco udělat.
Odpusť mi, že jsem ti nevěřila.
Ale já vybral špatný svitek.
Ale uhodl jsi, který to nebyl.
To je pravda.
Asi jsem opravdu uhodl hádanku archivu.
Napiš to tam.
Co moje rostlina, Sandy? Potřebovala by zalít.
Pigsy.
No tak.
Jsi krásná rostlinka,
co v květináči sedí...