Не мога да те погледна в очите
Ти си точно като ангел
Кожата ти ме кара да плача
Хайде, Драка, танцувай!
Само идиотите танцуват.
Аз съм чудак... (див-ак)
Искам да имам контрол...
Искам перфектно тяло...
Хей...
Казах ти милион пъти, дръж лапите си на миеща мечка далеч от моя Зун!
И аз ти казах милион пъти, че не съм проклета миеща мечка.
Отново ли?
ПАЗИТЕЛИ на ГАЛАКТИКАТА
В
ВО
ВОЛ
ВОЛТ
ВОЛТА
ВОЛТАЖ
ВОЛТАЖ 3
Обичам те, Гамора.
НИЩОТО - ЩАБ БЪРЛОГА на ПАЗИТЕЛИТЕ на ГАЛАКТИКАТА
Какво ще правиш с Куил? - Аз? Защо не ти?
Имам емоционални проблеми. Какво мога да сторя?
Защо си на тавана?
Исках да видя дали тези нови гравитационни ботуши работят иначе.
Започва се...
Съжалявам.
Боже мой, Краглин.
Да знаеш, че никога няма да се научиш. - Мислиш, че можеш по-добре ли?
Да.
Давай...
Телекинезата е измама! Туй е малко глупаво камъче.
Мога да сторя това с моя пръст.
Ти си лошо куче.
Не ме наричай така.
Ти си... лошо куче.
Вземи си думите обратно! Хайде, това не е готино.
Небула, чу ли го?
Нарече ме лошо куче и отказа да си прибере - змейовете и крокодилите.
Не ми дреме, Космо.
Питър добре ли е?
Не знам. - Какво ще правиш?
Аз ли? Че той е твой брат.
Забрави. Той все ме игнорира.
Да, тотално грохна, откакто Гамора умря.
Тя не е умряла.
Просто не помни нищо от последните няколко години.
Никой нищо не ми казва.
Мантис, защо просто не го докоснеш и разбираш ли, да го направиш щастлив?
Аз съм Грут? - Гнусотия!
Не, не така. Докосни го със силите си.
Грешно е да се манипулират чувствата на приятели.
Тогава защо ме омая да се влюбя в чорапа ми?
Ами, това беше смешно. - Да го докоснем чувствително тогава?
Да теглим сламки? - Никой няма предвид това, Дракс.
Какво, по дяволите?
Къде се дяна, катерицо?
На земята!
Кой е този маниак?
Някакъв супер задник с ръце на огнехвъргачка! Не знам, мамка му.
Кой ме замери с това нЯщо? - Млъкни!
Биберон.
Що не подхванеш някой с твоя размер?
Питър!
Имаме нужда от медицински регулатор.
Небула. - Разкарай се!
Туй боли. - Колко трогателно.
Не!
Всичко, което сторих, беше да активирам регулатора!
Махни го, веднага!
О, по дяволите!
Да го заведем в медицинския отсек. - Унищожен е. Има един на кораба!
Закърпете го и го заключете с останалата част от партида 89.
Всичко е наред.
Сега си тук с нас.
Хей, кой е новият?
Какво нещо си ти?
Имаш нещо като маска на лицето си!
Маска, очи, лице, уста.
Може ли да говори?
Всичко е наред, приятелче.
Не им позволявай да те плашат.
Бо...ли!
Всичко е наред.
Ще бъде наред.
Превключвател за изключване? - Уред.
Настроен за терминиране, ако някой започне да рови в него.
Или, ако използваме регулатор. - Защо Ракета ще има това?
Явно е творение на някой, изпратил онзи златен лунатик да го вземе.
Значи ще умре, ако го оперираме?
Ще умре, ако не го направим. - Трябва да има друг начин.
Изглежда има ключ за деактивиране, който да замени превключвателя.
Какво знаем за това, откъде е Ракета? - Не е споменавал.
Голяма част от технологията е патент на компанията, наречена Орго-корп.
И имат кодове за всичко това. 8-9-П-1-3.
Има около 48 часа.
Къде отиваш? - Орго-корп, ще имат записи, нали?
Може би има начин да спрем превключвателя и спасим Ракета.
Те няма да ни дадат тази информация. - Хубаво, тогава ще си я вземем.
Убиваме всеки, който ни се изпречи!
Няма да убиваме никого. - Ще убием няколко.
Няма да убиваме хора. - Само един бе, който никой не обича.
Голяма шматка си.
Краглин, Космо, трябва да пазите Нищото, докато се върнем. Ден - два.
Да, капитане. - Разбрано, другарю.
Върни си думите за лошото куче! - Не.
Знам наистина, че не мислиш, че съм лошо куче.
Можеш ли да ги върнеш? - Не, няма.
Оооооо!
Намерих координатите на Орго-корп.
Мисля, че имаме свръзка наблизо. Може да ни помогне!
Свържи се тогава.
Да отидем да спасим нашия приятел.
Хубаво е да имаш приятели.
ЛАБОРАТОРИЯ АРЕТЕ местоположение ПРОТИВНО на ЗЕМЯТА
Клетото ми бебче.
Уф, боли.
Имаме ли го? - Нямаме го, господарю.
Опитах се да ви предупредя, Създателю.
Тези пазители са по-могъщи, отколкото си мислите.
Или може би просто надценявате възможностите си, Върховна жрице?
Без съмнение, ще е недостатък в собствения ми дизайн.
Създадох ви просто като естетически експеримент.
Красиви черепи...
Но егото ви се е развихрило. Кажете „А“!
А пък този трябваше да е Супернова. Апогеят на техния вид.
Извадихте Адам от неговия пашкул по-рано, господарю мой. Той е още дете.
Не, нещо не е наред с него, дори извън всичко това.
Да, нещо не е наред с мен. Наръгаха ме, ти необикновен Курчо... (петел)
Не знае нищо по-добре. Ще направим каквото пожелаете, господарю.
Знаехте за съществуването на 8-9-П-1-3 от години, без да ме уведомите.
Не е това, което изисквам!
Съжалявам, господарю мой. - Намерете 8-9-П-1-3 и ми го върнете.
Или ще унищожа цялата ви цивилизация,
което е мое право като ваш създател!
Разбирате ли?
Да, създателю.
Марш на работа!
Как 8-9-П-1-3 е оцелял, след всички тези години, Тил?
Винаги е бил умна тварь, господарю. - Да, точно затова го искам - сега.
Разбира се. - Мозъкът му!
Това е единствената причина, създателю.
Но наистина ли вярвате, че Суверенът ще го върне?
Те са просто резервен вариант. Вярвам, че знам, къде отиват.
О Р Г О С К О П ЦЕНТРАЛА на ОРГО-КОРП
Това е биоформирано.
Вместо да бъде построено, то е израснало от жива материя.
Структурата е заобиколена от три непроницаеми плазмени защити.
Няма да проникнем лесно, Ꙃвѣзден повелителю.
Не е нужно да е лесно. Бях професор по кражби, забрави ли?
Ще смутя сигналите един по един.
Тя ме нарича Ꙃвѣзден повелител, когато ми е ядосана.
Винаги е ядосана на всички.
Туй щото бях алкохолик.
Тя е права. Ако не бях фиркан...
може би Ракета... Съжалявам.
Всичко е наред, той е най-добрият ти приятел.
Втори най-добър приятел.
Всички около мен умират. Майка ми, Йонду...
Гамора... - Гамора не е мъртва.
Тя е с нас. Искаш ли фъстъчки?
Благодаря ти.
Първи щит - смутен!
Три, две, едно.
Питър. - Какво?
Имаш семейство на Земята и никога не се върна, за да го видиш ли?
Ти си моята сестра, а това е цялото семейство, от което се нуждая.
Освен това, дядо ми е пълен задник и голям дръвник.
И все пак, не мислиш ли, че той... - Какво?
Бил си отвлечен от Опустошителите в деня, когато е загубил дъщеря си.
О, да, беше разстроен. Майка ми почина, крещя ми в лицето и ме изрита навън!
Вероятно просто се е опитвал да те защити.
За какво говориш? - Какво?
Говоря ти за хората в живота ми, които са починали, а ти ме зарибяваш с това?
Втори щит - смутен! - Три, две, едно.
Само казвам, че никога не си отишъл да видиш дали той е добре.
Все още може да е жив.
Дядо ми - трънки! Ако е, ще е на 90 и нещо години.
Значи все още може да е жив?
Хората на Земята хвърлят топа, когато чукнат 50.
Хвърлят топа, когато чукнат 50? - Не знам. Нещо такова.
Какъв е смисълът да се родиш? - Асъл.
Ще хвърлиш топа ли?
Не съм на 50 бе!
Въпросът е, че не ми се обсъжда това.
Трети щит - смутен! - Три, две, едно.
Не става въпрос за това, кое искаш да обсъждаш.
И ти рекох, че си разстроен, защото, тези, за които те е грижа, ги няма.
Но и теб те няма, когато трябва да те има. И може би исках фъстък.
Твърде късно. Омахах ги всичките.
Защо не минахме?
От нас ще е. Не е от щитът.
О, по дяволите!
Опустошители.
Хей, плачка, на път сте да бъдете плячкосани от задругата Опустошители.
Предайте се, барабар с нещата, които струват всичко, и живейте. Или умрете!
От вас зависи.
Драко, не, не, не!
Момчета, аз съм, Питър Куил. Един от вас, помните ли?
Чакайте! Имаме среща! - Имаме среща!
С кого? - С Гамора.
С Гамора. Какво?
Подранили сте!
Какви са тези? - Орго-корп дрипи.
Трябва да ги носите, за да се движите през Оргото, без да се набивате на очи.
Туй не е моят цвят.
Какво рече?
Не са в контраст с очите ми.
Нахлузвайте ги!
Небула, защо не ми каза, че си била в контакт с Гамора?
Защото не исках да откачиш.
Откача ли? - Като сега.
Пусни ме вътре!
Гамора, благодарни сме за помощта ти. - Не го правя от добро сърце.
Правя го за стоте хиляди единици, които сестра ми обеща.
Значи вече си пустинячка? - Обличай си дрипата.
Никога не съм си те представял като пустинячка!
А ти кой беше? - Тъпкача...
Орго-корп притежава от най-яките кибергенетичните IP-та в галактиката.
Така че те са строго охранявани от смъртоносните Оргосентри.
Сега знам, че нямате достъп до информация за дока.
Така че, ще трябва да действате на магия.
След като влезете, Гамора ще ви насочи към записите.
Където може би ще намерите кода за достъп, за да акнете превключвателя
в помощ да спасите таралежа.
Но, ако попаднете в беда,
ние няма да можем да ви измъкнем.
Да...
Да, разбира се, но...
Функционирането му рязко се повиши.
Това е правилно, П-1-3. Много добре.
Това е новият свят.
Противно на Земята.
Където ще живеят експериментите, след като бъдат готови.
Синьо е. - Това е небето.
Небе.
Ракета? - Да, така е.
Какви са тези звуци?
Това е музика.
Харесва ли ни? - О, да.
Този запис е на повече от 5000 лѣта.
В превода речен...
„Бъдете не такива, каквито сте, а такива, каквито трябва да бъдете.“
Това е нашата свещена мисия,
събирайки какофонията от звуци около нас,
превръщайки ги в песен.
Да вземем несъвършена бучка биологична материя като теб...
и да я превърнем в нещо... изумително.
И сме едва на половината път.
Ела с мен, П-1-3.
Бих искал да ти покажа нещо.
Имаме само една цел...
да създадем изумителния - вид
и изумително общество.
Ти, П-1-3...
си част от партида 89.
Но ето тук, с партида 90,
разработих процес, чрез който мога да забързам
всеки организъм през милиони лѣта на променливи израствания... веднага.
Видя ли сега...
Това е проблемът.
По някаква причина тези твари
свръхпроизвеждат протеина: „защитен нагон“ (Б) в техните системи.
Карайки ги да бъдат, не толкоз дружелюбни...
Насилието, не ни харесва.
Една утопия не бива да кара нейните чада да се убиват взаимно, нали?
Не трябва ли?
Не бива. - Не бива.
Тил...
Те са програмирани да бъдат мирни като теб.
Но по някаква причина не го прихващат.
Чувствителна обработка! - Какво?
Тя потиска „сладникавите соли.“
И тогава, пуп, пуп, пуп...
Съдържащо се остатъчно изкривяване...
И тогава, те произвеждат...
Как ги нарече? - „Защитен нагон“ (Б) - протеини.
Да, тях.
И тогава, костенурки ядосват.
Ха...
Ето там! Това е камерата - отдушник.
Заключване.
Напред!
Задействайте гравитационните ботуши и ръкавици!
Небула, действай!
Значи наистина не помниш нищо?
Като например?
За времето, прекарано с нас. - Не.
Ами ние бяхме... - Не бяхме нищо.
Ти и аз... - Това бе алтернативна версия на мен.
Не бях аз.
Ние се обичахме.
Не мисля така.
Знам, че не помниш нищо от това,
но ти беше всичко за мен.
И ми липсваш.
Толкова много.
И може би...
Може би, ако се отвориш към него,
има възможност... - Не мисля така, Куин.
Куил. - Куил.
Не мисля така.
Това, което се опитвам да ти кажа... - Питър, на всеослушание си, знаеш ли?
Какво? - Чуваме всичко, което пелтечиш.
И то е болезнено.
И ми го казвате чак сега? - Чакахме да спреш от самосебе си.
Превключих на интимен канал. - Какъв цвят натисна?
Син, за синия костюм.
О, не. - Синьото е отворена линия за всички.
Оранжевото е за връзка със синьото. - Какво?
Черно за оранжево. Жълто за зелено. Зелено за червено.
И червено за жълто. - Не, жълтото е за жълто.
Зелено за червено. Червено за зелено.
Не мисля така. - Пробвай.
Здравейте!
Прав си. - Отде, мамка му, трябва да знам това?
Очебийно е.
Може ли да се върнем към спасяването на нашия приятел?
Приготви смутителя за залъгалка на щита!
Хора?
Рекох, че искаш да говориш за плавно каране, ускорение смазващо гръбнака,
с чисто ново ядро ​​Фърчило? Знаеш за какво иде реч?
О, да. - Тъй ли? Защото току-що го измислих.
О, добре, мислех, че каза нещо друго.
Учителю, Карджа...
Не, не съм. - Си... си.
Учителю, Карджа! Изглежда има физически пробив в бѣлото крило.
Възможно ли е да е проблем? - Може би?
Имам достъп до окото. Ще видя дали мога да го открия.
Има отклонения в отдушникът - камера. Най-добре проверете, учителю.
Разбрано.
Бърже!
Къде да ги сложим?
Тук! Скрийте ги в тази кофа, докато си тръгнем.
Побързайте!
Какво, по дяволите, беше това, момци?
Шегувате ли се? - Какво?
Неутрален кварк току-що шибна базата - сателит.
Шибана дупка в стената, а вие гении, ей тъй отваряте вратата без свян защита?
Каква защита, брато?
О, искате да четем ръководството и за вас ли, братоци?
Можехте да убиете всички в това крило.
Точно така, шматки!
И аз изкукуригах. - О, не!
Ще рече, не виждате ли тези фяшън парцалки на механици по телата ни?
Чийто цвят се слива с някои тела?
Извини ни друже, но този е племенник на шефа. Сиреч малко...
О...
Да, аз... аз също имам едно такова калцирано!
Искам да кажа, този? Този го обичам. Толкова съм горд, че ти...
се справяш превъзходно. Горд съм от теб.
Но, този... аз просто...
Всичко, което казва, ме подлудява.
Струва ми се, че каза нещо друго. - Мълчи бе.
Кълна се, че ще го удуша. Дори съм готов да го излежа. Тъй де...
Как стигнахте до тук толкоз бързо?
Да съм честен с теб, просто случихме на мястото, преди да станем на скреж.
Добре, че бяхте тук. Хубаво - момчета, кръгом!
Изглежда, че тук всичко е тип-топ.
Нашите скафандри!
Хвърлихте ги в кофата за космически боклук.
Изхвърлихте нещата в космоса в момента, в който тя отвори капака.
Това щеше да е полезна информация преди 3 минути!
По дяволите, Мантис, защо никога не мислиш?
О, пак ли се правим на изкукуригали?
Мантис, ти си боклукчийски задник! - Хора, съсредоточете се за момент.
Ще намерим друг изход от тук, но точно сега...
трябва да спасим на Ракета - животеца.
Небула, аз и Куин ще отидем до архива и ще вземем ключа за акване.
Бъг и Драйв, отидете на мостика през асансьора, за да може Дръвчо да кацне.
О, извинете! - Няма проблем.
Вървете.
Не съм виновна, че не знам - нещо, което никой никога не ми казва.
Дори не исках да идвам тук.
Ще трябва да видя вашите... - Ти си безнадеждно влюбен... в него.
О, не...
Хей! - Хей!
Как си днес?
Ядва се.
Как... как се казваше Слънчице?
Драко РА...зрушител. - О, това е толкова красиво име.
Ще ти открехна вратичката.
Ще бъда тук, когато се върнеш, ясно? - Слънчасал си.
Всеки педерастки път.
Казвам се „Облъчи ме отзад“!
Добре дошли в централата на Орго-корп!
Повече от 300 години произвеждаме кибернетични импланти въСелената.
Под зоркия поглед на Създателят.
За сведението, което получихме, тези двамцата не отговарят ли на него?
Внимание всички Оргосентри!
Тази булка трябва да има достъп до записите!
Ако ключът е тук, тя може да го свие за нас.
Добре. Заемам се с това. - Как?
Чист чар на: Ꙃвѣздния повелител.
Вълнувам се за теб, че може да зърнеш това отново за първи път.
Здравей, Юра!
Ура. - О, Ура.
Здравей! - Здравей, казвам се Патрик Суейзи!
Наблюдавам те от доста време.
Начинът, по който се смееш на себе си, когато мислиш, че никой не те гледа,
прави сивото ми ежедневие малко по-светло.
Нуждаем се от ръката ти, а твоя избор е, дали да е на тялото или не!
Какво правиш?
Никога нямаше да се върже на това. - Беше готова да ми пее - урааа!
На дебили не пее - Ура! - Стига бе.
Нужен ни е файл. - Какъв файл?
8-9-П-1-3. Да ти говори нещо?
Не. - Тогава твоята полза от нас приключи.
Чакай, чакай, чакай, чакай.
Звучи като номер на творение.
Покажи ни!
Всички наши изследвания се крепят на мъдрата мисъл на Създателят
за появата на утопично общество.
Това трябва да е „стартовата площадка“!
Еха...
Какво е всичко това?
Видове, патентовани през годините с помощта на технологията Орго-корп.
Всеки вид създаден от Орго-корп, има свой собствен индивидуален файл.
Толкова съжалявам за това. Чуй ме, това не е нещото, което правим.
О, моля те, стига си ми баел!
Ти никога не би сторила това.
Имаше по-блага цел от себе си, с призванието да помагаш на хората.
Затова изостави Танос и създаде Пазителите.
Не съм създавала Пазителите и не аз изоставих Танос.
В когото ѝ да си бил влюбен,
не съм била - аз. Сигурно си сънувал нея.
Нея? - Какво?
Това е нелепо... - Не ме замесвайте в това.
Спри се бре! - Какво?
Не ме гледай като изгубено пале, което търси място за гушкане!
Нищо не съм казал.
Просто никога не съм забелязвал колко просмукващи са очите ти.
Бяха заменени от баща ми...
като метод за мъчение. - Сложил ти е красиви „черни дупки.“
Там е...
Файлът за 8-9-П-1-3.
Горе главата, горе главата!
О, не.
Върви!
Бързо, бързо.
На място!
Дракс, трябва да палим турбото!
Или да смачкаме някой. - Бяг!
Бой! - Бяг!
Бой! - Хванете ги!
Какво ще правим?
Имам план. - Какъв ли е?
Всички вие, елате с мен...
Всички, хвърлете оръжията или ще пръсна мозъко на тази уруспия!
Това ли ти е бил планът?
Ти си котенце. - Мяу!
А на теб ти се танцува.
Пръщиш от насилствена ярост.
Свалете оръжията!
Сега сварете онзи, който прилича на морков, за да покажем, че сме бантити.
Боже, каква зла Гамора си!
Тя винаги е била такава, а пък аз съм била лоша, а?
Няма да сваряваме никого!
Отстъпи!
Грут, идвай да ни забираш, веднага!
Толкова съжалявам за това, Ура. - О, моля те.
Тук сме, за да спасим живота на наш приятел. Това е всичко.
Платихме ѝ да ни помогне само да влезем и излезем.
Да го направим - без проблеми и по начин, който никой не знае, че има.
Но, не. Тя си наумила, че ще стреля по хора, заплашвайки животи.
Млъкни!
И знам, че вероятно се питаш, „защо да ѝ вярвам“? Добре...
Това е добър въпрос.
Отговорът е... „Някога бяхме влюбени.“
Да, беше ми приятелка. Само че тя не го помни, защото не е тя.
Защото баща ѝ я метна от вълшебната скала и умря. Нерви и половин вселена.
След това тя се върна. Отвъд миналото. Ето я.
Всичките ѝ дружки от миналото умряха, но не и тя. Вълшебна скала? Знам ли?
Аз не съм някакъв проклет учен от: „Камъни на безкрайността.“
Просто някакъв тъп пич от Земята, който срещна момиче и се влюби.
Това момиче умря, а след това възкръсна и ме срита в патката.
Пропусна важна информация, но...
горе долу е същността на нещата.
Стигнете до таблото за сигурност. - Добре!
Всички на пода или ще ви пръснем мозъците.
Хей, хей, хей, хей. Не искаме никакви...
Боже мой!
Майчице, би ли спряла да правиш това?
Да... - Хей!
Турбо...
Дракс!
С молитва към земята и вдигнати ръчички - веднага!
Ура...
Моля те, изслушай ме. Трябва да се махнем от тук с това,
за да спася живота на най-добрия си приятел.
Ако можеш да ни вкараш в системата, знам, че хората отвън са добри като теб.
Сигурен съм в това.
И, ако имах възможност да говоря с тях...
Тези са корпоративни глупости, шматка такава. Няма да те послушат.
Ще ме послушат, ако им го рекна от сърце.
Ура...
Моля те.
Хей!
Излезте веднага!
Мамка му!
Спрете се!
Готово...
Излей си душата... - Не съм чак такъв идиот.
Просто трябваше да вляза в системата.
Мръдни го!
Казах ти, че ще си падне по мен.
Аз съм Грут? - Да, това беше страхотно.
Небе ли е?
Не.
Това не е небе. Това е таван.
Създателят създава нов свят за всички нас.
И когато стъпим на него,
ще има небе и ще бъде красиво.
Завинаги.
Еха. - Еха.
Супер...
Мислех си нещо.
За какво? - О, нищо конкретно.
Но си помислих, че тъй като вие сте най-близките ми приятели...
и единствените ми приятели,
може да ви е интересно да знаете, че съм мислил нещо.
Това е яко.
И аз съм мислила! За нещо по-особено.
Когато Създателят ни премести в новия свят,
ще ни трябват имена.
Искам да кажа, 8-9-Кю-1-2... не е точно име.
Така че...
бих искала името ми да е...
Нощ.
Лайла.
Това е хубаво име, Лайла.
Благодаря ти.
Мисля, моето име да бъде Съблезъб.
Защото въпреки, че... всички ги имаме,
моите определено са най-видните.
Тийфс. - Тийфс.
Лайла. - Тийфс.
Ще се нарека Флор,
защото лежа на пода.
Лежиш на пода, значи се казваш Флор ли?
Да.
Флор.
А ти, приятелю?
Някой ден ще направя страхотни машини, които да летят.
А аз и приятелите ми ще летим заедно...
във вечното и красиво небе.
Нощ, Съблезъб, Под...
... и аз,
Ракета.
Наистина е хубаво да имаш приятели.
Да.
Започни разреза тук!
Внимателно!
Дръж го неподвижно. - Не мога. Не спира да шава!
Защо той никога не ни сподели за част от това?
Това е по-лошо от това, което Танос ми причини.
Нещо за кода? Има ли го?
Не, но един файл е бил премахнат днес.
Изтеглени и изтрити с дължина - милиони символи.
Биометричните данни показват, че е от този човек. Записващ стожер Б-2-Х-6.
Сблъсках се с този тип днес.
Прилича на един от програмистите на Създателят.
Създателят ли?
Основателят на Орго-корп?
Този с творенията, които са извън галактическите закони.
Той е създал цели общества.
Цярове, Духовити...
Суверенът. - Суверенът ли?
В части на вселената го смятат за бог.
Аз съм Грут. - Да.
Да, какво, че той е Грут ли?
Каза, че може би този човек е изтеглил ключа към компютъра на главата си.
Това може да съхранява кода за достъп.
Ако го намерим, ще спасим Ракета.
Имам координатите на Създателят.
Постави координатите в навигацията. - Чакай малко! Шегуваш ли се?
Това, което той иска, е този изкормен язовец.
И ще отидеш да му го поднесеш ли? Почти сигурно е капан.
Капанът не е капан, ако не знае, че капанът се опитва да го хване в капан.
Лицето е капан, ако се изправиш срещу същество хиляди пъти по-силно от теб.
Знаеш ли кой е Създателят?
Да, някакъв тъпанар , който е сторил дисекция на най-добрият ми приятел.
Втори най-добър! - Не бихте искали да се забъркате с него.
Няма да мислим за това, когато го правим.
Знаете ли какво? Не ми дреме.
Оставете ме при Опустошителите и вървете да правите каквото щете.
Нямаме време за това.
Не ви питам. Оставете ме при моите хора, веднага!
Твои хора?
Опустошителите не са твои хора. Аз съм проклет опустошител. Ти не си.
Слушай, знам, че винаги си търсила семейство, нали?
Но моята Гамора, която обичах, не го намери при орда пустиняци.
Тя го намери при нас. Хора, които се грижеха за теб.
Знам, че все още си такава. Някъде вътре в себе си...
От какво толкова се боиш, че трябва да бъда нещо за теб?
Не ми пука за твоята Гамора!
Животът ме направи такава!
Имам няколко придобивки благодарение на онзи изкормен язовец.
И няма да рискуваме живота му, за да сторим твоя - разкошен.
Аз съм твое семейство. - Той също.
Да го духаш.
Да го духате всички.
Намерих го в покрайнините на първия щит,
пиратски снабдителен кораб.
Оценявам това, сър.
И аз оценявам щедрия ви принос към пенсионния фонд на Оргосентите.
Вашия сътрудник...
пират на име Гамора?
Къде е сега? - Нищо не ще измъкнете от мен!
О, ще видим това, нали?
Адам...
Адам!
Да, майко. - Покажи му, че сме сериозни.
Казах, да му покажеш, че сме сериозни, а не разпаднеш!
Че нали искаше сериозно? - Да, но... сега, едва ли ще проговори!
Тогава ще разпитаме аверът му! - Авер? Това е животно и не говори.
Изглежда натъжен.
Всъщност не ми харесва как ме кара да се чувствам в момента.
Себеподобният ти е дебил. И аз имам един такъв. Разбирам те.
Външен пост? Гамора е. Там ли си?
Фиц-Гибонок, аз съм.
Външен пост, кажи нещо?
Да, Гамора...
Мараба! Мога ли да помогна?
Трябва да дойдете и да ме вземете.
Ще сдвоя връзка за местоположение към летателния съд, на който съм.
О, мисля, че... може да се уреди това.
Трябва да му кажеш точно това, което ти казах да кажеш.
Защо просто не му го кажеш? - Защото, никой никога не ме слуша.
Куил...
Животът е езерце.
И си прекарал целия си живот, от жена на жена, сякаш са лилии в това езерце.
Може би това, което трябва да направиш, Куил е...
... да се научиш да плуваш.
Това всъщност имаше смисъл. - Да, имаше смисъл.
Не, искам да кажа, това е нещо като аналогия.
И не знаех, че си способен на такъв тип мисъл.
Знам много аналогии, Куил!
Аналогии, метафори и т.н.
Например...
Главата на Гамора е като лилия,
защото е зелена.
Аналогия.
И също така, изглеждаш глупаво и развълнуван...
Развълнуван ли? - Защото кожата ѝ е като лист.
Метафора. - Тъй ли?
Вчера изваях лайно във формата на рибка!
Дори дупето ми е в състояние на висш анало-гичен пилотаж.
Охо...
Какво се случва? - Течност в белите му дробове!
П-1-3!
Беше по средата на процеса, когато се случи моментът за пробив с партида 92.
Може би трябва да продължим утре, нали?
Няма да продължим утре, не!
П-1-3!
О, ето те.
Съжалявам.
Здрасти!
Как разбра за: протеините „защитен нагон,“ П-1-3?
Какво стана там?
Защо?
Как разбра, П-1-3?
Беше твърде малко обработката...
В изравняването, да, знам. Поправих това.
Но как разбра?
Аз те създадох!
Откъде знаеше?
Защото проработи.
Проработи.
Тяхната ярост е изчезнала.
Имаме мирните същества, които винаги сме търсили...
Готови да обитават новия свят.
Ще отидем в новия свят ли?
О... ние ли?
Виж се...
Сякаш си калдъръмено отроче с дебели пръсти.
Как би могъл да бъдеш част от изумителният вид?
Ти си просто...
смесица от грешки, от които можем да се поучим и приложим върху други.
Партида 89...
никога не е била предназначена за новия свят, П-1-3.
Би могъл да разбереш сложната работа на метода за клетъчна обработка,
ала не би могъл да разбереш това?
Но този мозък...
това, бих искал да изуча допълнително.
Подгответе го за операция и отстраняване на мозъка на заранта.
Какво ще заръчате за останалите от партида 89?
Изпепелете ги.
Той умира. Имаме нужда от този ключ.
Нямаме много време.
Пристигнахме!
ПРОТИВНО на ЗЕМЯТА
Това изглежда точно като у... дома.
Това е като: копие на Земята. Няма смисъл!
Атмосферата е обитаема, а гравитацията: Ксандър минус едно.
Здравейте! Не искаме да ви навредим.
Вижте, опитваше се да ѝ върне топката.
Ох! - Ха, ха, ха. Хей!
Хайде, няма да ви...
Хей, хей! - Грут, пълен кайджу!
Без пълен кайджу! - Аз съм Грууууут!
Не, не Кайджу! Хей... няма причина да се страхувате.
Слез долу, Грут!
Всички, всичко е наред. Хей...
Здравей! Не сме тук, за да ви навредим.
Добре, виждаш ли това?
За твоето коляно е.
Просто трябва да спасим наш приятел.
Не му е мястото тук.
Ще го обуча в пътищата на Суверена.
Ще го обуча да не прави това.
Акт на богохулство е дори да го задържиш.
Убий го, веднага!
Аз съм военно оръжие, мамо... и приключих с това да ми нареждат.
Гамора е тук!
Което означава, че катерицата също е.
За да се спасим, трябва да го занесем на Създателят преди хората му.
Да, да, седнете. Нека седнем.
Добре.
Аз съм Грут. - Не е грубо, а меко като перце.
Дракс, седни... глупако!
Благодаря.
Наш приятел,
умира.
Ние обичаме нашия приятел.
Но той умира.
Това не е умиране, а израз, че вече е мъртъв.
Ще си помислят, че вече е мъртъв. - И, че сме тук за отмъщение.
Драка, седни!
Затова е чучнато тук. - Драко, не е.
Той е за хората да седят рамо до рамо. Махни си ботушите от възглавниците ѝ!
Трудно ми е да повярвам, че няма друго предназначение.
Съжалявам. Приятелят ми е шматка. - Това е израз за умряло.
Защо критикуваш всичко? - Защо тогава ще е продълговато?
Беше съвсем различен звук.
Не, не е. Ъ, умиране, ъ! Шматко... видя ли? Това е същото.
Добре, хора. Мога ли да продължа, моля,
за да се ​​опитаме да спасим нашия приятел? Драко, виждам те!
Разбирам, че нищо от това няма смисъл за вас в момента.
Имаме нужда от помощта Ви
в намирането на мъж.
Ще го нарисувам. Ще нарисувам човека, когото търсим.
Виждате ли нещото на главата ѝ? Той има подобно...
Това е възхитително.
Ето.
Виждали ли сте този човек?
Това е много добро.
Мога ли да го окача по-късно в колибата си, моля?
Да, благодаря.
Неговото име? Казва се Мотьо ли?
Какви нахалници! Чупка...та!
Много мотьовци. Там ли?
В пирамидата?
Това отвън твоята бричка ли е?
Дракс, остани тук с Ракета. Наглеждай го, защото могат да дойдат.
Искам с бричката! - Не.
Мантис, наглеждай Дракс. Грут, знаеш какво да правиш с тези.
Натисни.
Какво? - Натисни.
Натискам. - Натисни копчето.
Изглежда, че натискаш ключалката. - Какво?
Има копче под дръжката. Натисни него.
Добре. Сега какво? - Дръпни шибаната врата!
Егати скапания дизайн.
А твоите напътствия бяха манджа с грозде!
Нека вземем този ключ и да спасим нашия приятел.
Бях на 8, когато напуснах Земята. Защо да знам повече от вас?
Не те виждам като доброволка? - Дай да карам бе, дай да карам!
Не, няма да караш. Аз съм „Рицарът ездач.“
Трябва да си наистина лоялен домашен любимец,
щом са готови да сторят всичко това за теб.
Туй ли било идеалното общество?
Създателю...
Субектът тича 2 часа, без да се изпоти. - Това е невероятно, но...
Може да оцелее с 30 калории на ден, час сън седмично, винаги щастлива,
и може да пренасочва ядрото на карбонетрикс за по-малко от 2 минути.
Но ще бъде ли готова за новата колония?
Създателю, те са тук.
Започва се.
Тук сме, за да се видим... - Създателят ви очаква.
Което означава, че е капан. - Сиреч, провокация в лицето.
Тя остава тук.
Защо? - Политика срещу оръжията.
А ръката ти е оръжие.
Чист е. - Да тръгваме.
Хей.
Всичко ще е наред.
Размърдай се!
Добре ли си, Ракета?
Аз и Ракета ще играем ли сега? - Не мога точно сега, Флор.
Какво правиш? - Няма да ни освободят.
Да, така ли е, Ракета? Всеки ден отиваме в новия свят.
Не, това не може да е вярно. - Но е.
Ще ни убият всички на сутринта.
Какво? - Какво?
Но ще го предотвратя.
Какво е това? - Това е ключ.
Ще го използвам, за да ни измъкна от тук.
Не знам дали това е мъдро, Ракета.
Аз и Ракета се махаме! Ура, приятели завинаги!
Точно надолу по този коридор, има кораби.
Знам, че ако можем да стигнем до такъв, мога да го пилотирам.
И тогава всички ще отлетим заедно.
Четиримата, както винаги сме мечтали, нали?
Нали?
Ура... юпи, Ракета! Небе, небе, небе!
Стори го! Стори го! Ти го стори, ти го стори!
Стори го!
Стори го...
Наистина е хубаво да имаш при...
Да, предполагах, че ще сториш нещо подобно.
Обратно в клетката, П-1-3!
Небе.
Ракета, Тийфс, Флор, тръгват сега! Ракета, Тийфс, Флор, тръгват сега!
Кю-1-2 и П-1-3 избягаха от клетките си.
Кю-1-2 е неутрализирана, но... П-1-3 все още е извън клетката,
така че се нуждая от съдействие.
Ракета, Тийфс, Флор, тръгват сега! Ракета, Тийфс, Флор, тръгват сега!
Запомнете, не трябва да наранявате мозъкът му.
Добре, П-1-3!
Печелиш състезанието по рев. Сега обратно в клетката!
Ракета, Тийфс, Флор, тръгват сега! - Просто бягай! Ракета, моля те!
Ракета! Ракета!
Тук долу, побързайте!
Хей, върни се тук!
Хей! - Измъква се!
Какви ги вършиш? - Имам лошо предчувствие за това.
Питър каза да стоиш тук. - Да, това е по негова вина.
Трябва да знае, че никога не правя това, което ми заричат.
Трябва да защитим Ракета. - Да, така е.
Така че скачай и ще се върнем на кораба.
Точно там ли?
Да.
Дракс! Хей, ти чугунена главо...
Ти! Хей, да, ти.
Дай ми кода за спиране! Той е в онова нещо на главата ти.
Бих ви посъветвал да не проявявате агресия.
О, изведнъж станах интересен?
Вашия приятел веднъж се възползва. Научих си урока.
Насочих малка част от умственият си капацитет обратно в моя посока,
а сега самата гравитация обслужва капризите ми.
Свиня киборг, сега!
Трябва да ви е позната Противно на Земята?
- Посетих планетата ви преди години.
Земята отдавна не е моя планета.
Вашите хора имаха... прекрасен дух.
Изкуството, музиката и литературата,
бяха едни от най-добрите въСелената.
Земята би била приказно място, ако не бяха невежеството и фанатизмът.
Добре. - Това ме вдъхнови да създам копието.
Не ми пука. - Всичко добро и нито грам лошотия.
Нямам нужда от още едно изказване на някакъв откаченяк,
чиято майка не го обичала и той решил да завладее вселената.
Не се опитвам да завладея вселената...
Усъвършенствам я.
Какво...
Хей! Пусни язовеца.
Просто искам ключа за достъп. - Тогава ми доведете 8-9-П-1-3.
Аз съм Грут. - Той каза, яж ми чепа...
Защо сте толкова гневни?
Защото знаем какво стори на нашия приятел.
Всичко, което съм сторил е за: Благото на вселената.
Айнщайн... това не включва октоподи, продаващи дрога на хлебарки.
Да, не включва.
Ето защо, както съм правил много пъти преди,
ще трябва да разруша всичко, като започна отначало.
Какво?
Имам 8-9-П-1-3 и съм на път.
Държим субекта.
О, Боже мой!
Аз съм Грут? - Избий ги!
Спри.
Аха, казах стой!
Какво? Искаш да те оставя на мама да те препарира ли?
Стой.
Какво, по дяволите, нали работим за един и същ шеф?
Да, но, се нуждая от кредит - дзвер, за да спася цялата си цивилизация.
Така че, бъди добро, страховито... нещо
и отстъпи!
Майко...
Майко!
Мантис, Дракс, обадете се!
Мантис, Дракс?
Хей. - Трябва да доведеш кораба тук, сега!
Не можем да направим точно това, защото...
не сме на кораба. - Тогава къде, по дяволите, си?
Небула, отговори! - Гамора...
Излитай веднага! Махнете се с Ракета от планетата!
Що за корито е това?
Забавно е, наистина.
Колко си глупав, а?
Толкова очевиден капан. - Това не е капан, а контрол с лице!
Сега ги сурвакай всичките!
Какво държиш в клоните си?
Граната!
Аз съм Грут!
Не, не, не. Не, моля те.
Моля те, пощади ме. Пощади ме...
Благодаря ти, благодаря ти. Благодаря ти!
Време е за урок по летене! - А? Не, не, не, не...
Доста тарикатски план за бягство!
Скачане с главата надолу в експлодираща планета.
Ще ни убиеш и двамата! - Не и двамата!
Защо правим това? - Куил и Грут са вътре! Да ги измъкнем.
Грут...
Който и да е в пилотската кабина, активирай ръчната!
Ръчния механизъм е запецнал!
Дръпни по-силно!
Да възираме, хайде!
Трудно се диша.
Навлизаме в космоса!
Чип, чип? - О, кукуригай сега.
Що за чудовище убива цивилизация?
Къде са Мантис и Дракс? - Не знам!
Ха, късметлии сте, че успях да разбия тази врата.
Ракета и Гамора вероятно са мъртви заради теб!
Не знаех. - О, не знаеше ли?
Кога ще спреш да използваш извинението, че си голям тъп клоун?
Затова, че не си допринесъл с нищо, а останалите духаме таратора!
Не го бутай! Нямаш право да го буташ.
А ти, ти не си по-добра.
Нещото, за което разчитаме на теб е, да крепиш някой слабак с чувства.
Хубаво, не ми дреме.
Знам, че търсиш вина във всички останали, за да се почувстваш добре.
Така че, защо не похванеш мен? - О, върви по дяволите, Мант!
Но ти нямаш право да го буташ!
Той не е виновен, че е дебил. - Той е отговорност.
Той ни кара да се смеем и ни обича. Как туй ще е отговорност?
Всичко, което те интересува е, интелигентността и компетентността.
Не съм сигурен, че оценявам това покровителство.
Да, тъжен е, но той е единственият от вас, който не мрази себе си.
Не ме интересува дали е дебил.
Мислиш, че съм дебил ли?
Да.
Забрави.
Ха, късметлии сте, че успях да разбия тази врата с невероятната си сила.
Куил?
Куил, там ли си?
Чип, чип?
Този език не е в моя преводач.
Добре. Добре, Ракета. Давай!
Лайла?
Приятелче.
Добре, добре...
Добре, започва.
Това не е както трябва.
Не, не, не. Добре е. Ще проработи. Ще проработи.
Трябва да бута бързо.
Съжалявам, много съжалявам!
Ракета. - Разочаровах те.
Убих те. Убих ви всички.
Беше прав.
Небето е красиво. И то е завинаги.
И аз летях с нашите приятели.
Мога ли да дойда?
Да.
Не, не, не, не.
Не!
Хайде! - Куил.
Не!
Куил... - Не!
Няма да го изгубя. - Той си отиде.
Няма да го допусна!
Но... не още. Все още имаш цел тук.
Цел за какво?
Създадоха ни за нищо!
Просто глупави твари за изхвърляне!
Там са ръцете, които ни създадоха...
и се появяват ръце, които ще ръководят ръцете.
Моята любима миеща мечка...
Тази история е била твоя през цялото време. Просто не го осъзнаваш.
Аз не съм миеща мечка...
Кодът зацепи!
Куил.
Къде е Мъглявина?
Тя, тя е...
Защото нейният сигнал е на комуникатора зад вас.
Небула? - Къде си?
О, слава Богу! - Тук сме, за да те измъкнем от тук.
Къде? - Корабът на Създателят!
Не, слязох от кораба.
Какво? - Чакай, къде си?
На кораба!
На кораба? - Мислиш, че те лъжа?
Защо си на кораба? - За да те спася бе, шматко!
Не казах да идваш. Трябва да си наясно, че винаги измислям нЯщо!
Прати му много поздрави! - Наистина ли?
Кажи му, че идваме да го спасим.
Обърни ми внимание или играй с чипираните деца. Едното или другото.
Да играе с деца? - Как се измъкнахте?
Това не е много важно... - Аз съм Грут.
Скачане от облаците без парашут е умен начин да прецакаш смъртта.
Всички си измисляте неща, от неговите три слова, нали?
Важното е, че всички сме на този свят.
Ракета?
Да, той е сред нас и е добре.
Ракета, много те обичаме и се радваме, че си жив.
Тогава сте, егати баламите. - Той е прав за това.
Обратно в клетките!
Небула?
Небула, обади се.
И така, бихте искали да се състезавате, нали?
Върви, по дяволите, болен кучи сине.
Ти уби всички онези същества. - Както ще сторя с вашите приятели.
Изпращам ти координати.
Те ще умрат, ако не ми донесеш това, което е мое!
Майната ти Мунчо, Робокоп, лилаво издрискано лайно...
Затвори ми.
Мисля...
1966-а...
Братушките ме качиха на ракета,
знаейки добре, че няма да се върна и ще умра в огнената топка на смъртта.
Единственото нещо, което дори Сърп и Чук не са правили е,
да ме зоват - лошо куче.
О, Боже мой, просто се извини.
Краглин, моля те, просто си вземи думите.
Това ни убива.
Не мога да ги върна, ако всъщност е лошо куче.
Никога не спира да боли.
Краглин... - О, здрасти, Пийт!
Трябва да спасим Мъглявата, Антенестата и Драката,
и имаме нужда от твоята помощ. - Моята ли?
Ти го изгуби, глупачко такава! - Адското изчадие го изгуби, господарю.
Но... - Но, но, но, но, но!
Този гранясал „съюз.“
Просто се чудя дали ще е по-разумно,
ако отидем в новата колония и не участваме в ненужна саздърма.
Те могат да пренасочват ядрото „карбонетрикс“ за по-малко от 2 минути.
Но какво е това, Вим?
Зубрене. - Зубрене!
В стотици години на наши творения само един е познавал истинския „ум.“
Един.
Гнило по всякакъв друг начин, но 8-9-П-1-3 има това.
Да, господарю.
Население, неспособно да мисли,
което ще е обречено да умре.
Имаме нужда от мозъка на 8-9-П-1-3,
така че да прехвърлим тази черта на тези същества,
преди да отидем в новата колония.
Нищо друго няма значение.
Как са стигнали до тук? - Чип, чип.
Питър ще се опита да стигне до космодрума.
Не знае за децата.
Вие!
Трябва да уведомите всички деца да стоят далеч от десния борд!
Чип, чип?
Те знаят три шибани думи и две от тях са: чип, чип.
Чип, чип. - Не, слушайте ме!
Трябва да говорите с другите деца.
Всички тук и им кажете,
да стоя настрана от шибания...
Какво, по дяволите, правиш, Мантис? - Обяснявам им го, газирана патко!
Чип, чип - ел.
Чип, чип - ел!
Плашиш ги.
Здравейте, кръгли идиотчета!
Имах момиченца като Вас. Знаете ли какво харесваха?
Те харесваха, когато издавах маймунски звуци.
Как това ще е маймуна?
Маймунска му работа.
Чип, чип. - Чип, чип.
Чип, чип. - Чип, чип!
Ще кажат на другите деца да стоят далече от дясната стена.
Защо не ни каза, че знаеш езика им през цялото това време?
Че, защо не ме попита?
Това може да е безсмислено, Куил. Той е твърде силен.
Тогава предполагам, че ще умрем опитвайки се.
Какво ще постигнем с умиране?
Или просто да му дадем язовеца? - Или да умрем в опити?
Аз съм Грут. - Вече знам кой си!
Чувствай се свободна да останеш в товарното отделение.
Няма да оставя сестра си с този хахалник.
Това ти ли си? Изшмугна се от чантата ти.
Да го направим!
Чакай...
Почти трябва да им се възхищавате.
Господарю.
Здравей там, проклетнико!
Назад! - Да, господарю.
Ти си, Стийми!
Първо дуло...
Второ дуло!
Трето дуло!
Четвърто дуло!
Решително дясно на борд.
Решително дясно на борд!
И огън!
Пробиха ковчега. Там е и 8-9-П-1-3.
Освободете всички адски изчадия!
Адските изчадия са създадени единствено в защита на колонията.
Направи го, веднага!
Хванете 8-9-П-1-3,
и убийте всички в главата на този хвърлил топа - бог!
Само продупчихме каруцата, но тези стари фъшкии бяха всичко.
Ракета, Грут, давайте, давайте!
Влезте в космодрума. (Стартова площадка)
Какво, да ги врътна на шиша?
Стига бе!
Краглин, разпорени сме!
Отворете ямата! - Създателю, силата ни ще изчезне.
Абилиск!
Мили Боже...
Насам!
Още една стъпка и това странно нещо умира!
Не прибързвай.
Какво програмира? - Код за самоунищожение.
Какво правиш?
Всичко е наред.
Мантис, спри!
Те ядат батерии, не хора.
Може би просто ги е страх какво ще им причиним.
Няма да те нараним.
Всичко ще бъде наред.
Използвай сърцето си, момче.
Това е просто куче? - Да.
Тя е добро куче.
Знаех си, че вярваш, че съм добро куче.
Добре, добре. Стига си ми рипала!
Господарю, трябва да се оттеглим. Корабът сдава фира.
В космодрумът има натрапници.
Отидете и вижте дали един от тях е 8-9-П-1-3.
Създателю, имате ирационална мания за това животно. Спрете се за Бога!
Няма Бог! Затова се намесих!
Контролер, поемам командването на Арете.
Изключи всички повредени сектори на кораба.
Оттегляме се...
На вниманието на... целият персонал!
Натрапници се качили на кораба.
Насочете се към дясната страна от към космодрума.
Хванете ми 8-9-П-1-3.
И ликвидирайте останалите.
Влизаме там, измъкваме Мантис, Небула и Дракс.
Влизаме, вземаме ги и излизаме.
Страхотно ли изглеждаше?
Хубаво. Нов план. Сега... да палим подметките от тук, веднага!
На кораба има хиляди същества.
Много от тях са деца. - И ние трябва да сме добри джу-джу.
А? - Ще рече - дружелюбни.
Ако искаме да живеем, трябва да изчезваме веднага.
Цялата тази платформа ще загине всеки момент.
Всички ще умрат, ако не им помогнем.
Приключих с бягането!
Има голяма дупка в палубата.
Ако можем да я свържем с Нищото, ще можем да отведем всички от тук.
Мъглявата и аз ще пилотираме кораба.
Вие, хора, спасете всички висши форми на живот.
Здравей, маце!
Хайде!
Следвайте ме, хайде!
Хайде!
Давай, давай, давай!
Аз съм Грут.
Оттук, моля.
Благодаря ти. - Да, пак заповядай.
Крещях на нещо страшно зад теб. Не на теб.
Наистина изглеждаш - трепач.
Убийте ме, ако искате, но после ви желая късмет с измъкването от тук.
Чакай! - Пусни го, Флек, той е спасението ни.
Има достатъчно голямо пространство, за да влезе. Да видим дали ще стане.
Не мога да летя с това проклето нещо. Контролите за полет са мармалад.
Аз ще го сторя. Помогни на другите. Чакай, дай ми твоя комуникатор.
Краглин, аз ще пилотирам от тази страна.
Небула, отново в действие.
Хайде, хайде, хайде!
Давайте, давайте! Давайте, давайте, давайте!
Чакайте чакайте, чакайте. Спрете, спрете!
Това деца ли са?
Добре, Космо, запечатай го.
Трябва да е херметичен с включен щит, за да могат децата да преминат!
Запечатвам, капитане.
Тръгвайте веднага, тръгвайте!
Един по един. Един по един.
Заключвам руля и хващам пътя!
Насам, насам.
Защо?
Защо направи това? Опитах се да те убия.
Аз съм Грут.
Казва, че всеки заслужава втори шанс.
Ти си толкова могъща.
Хайде, защо сте толкова бавни?
Къде е Ракета?
ОТДЕЛЕНИЕ - ДИВИ ЖИВОТНИ - ЗЕМЯ RACCOON - МИЕЩА МЕЧКА
Ти!
Мислеше, че можеш да ми избягаш?
Не!
Мислиш ли, че имаш някаква стойност без мен?
Не!
Ти си грешка на природата!
Нищо повече от стъпка по моя път!
Ти, странно малко чудовище!
Как смееш да мислиш, че си повече?
8-9-П-1-3!
Името ми е Ракета. Ракета, миещата мечка.
Лицето му се отлепи!
Това е маска.
Погледни какво ми стори.
За какво?
Всичко, което исках да сторя...
беше, да сътворя нещата... изумителни.
Не искаше да твориш изумителни неща.
Просто мразеше нещата, такива, каквито са.
Убий го!
Защо?
Защото съм проклет пазител на галактиката.
Трябва да се махаме от тук, веднага! - Трябва да ги спасим.
Имаме всички деца на борда. - Не, Пийт. Останалите.
Хайде, хайде, движете се.
Хайде, напред.
Еха...
Хайде.
Хайде, хайде.
Мислех, че се ограничаваме до висшите форми на живот.
Аз също.
Пълзете бебчета. Пълзете бебчета.
Гаааз!
Не мога да издържа още... много.
Вървете, вървете!
Куил...
Побързай!
Пи...тър!
Питър!
Дали... това... изглеждаше...
... яко?
Хайде.
Космо.
Добре съм.
Аз съм Грут.
Благодаря, но просто ми кажи, дали постъпвам правилно.
Аз съм Грут.
Да, хубаво е да се работи и с теб.
Хей, Гамора, готова ли си?
Да.
Знаеш, че все още не съм тази, която искаш да бъда.
Знам.
Но това, което си, не е толкова лошо.
Обзалагам се, че ни е било забавно?
Не би повярвала.
Добре.
Добре ли си?
Мисля, че трябва да говоря с всички.
И така, ще си тръгнеш ли?
Майка ми почина пред очите ми, когато бях на 8 и оттогава бягам.
Ще трябва да си отделя малко време.
Да се науча да плувам.
Аз също.
Обичам ви всички.
Наистина.
Но през целият си живот правих каквото Егото искаше.
И тогава направих каквото поискаха Пазителите.
Време е да се полутам и да открия какво искам - аз.
Ще дойда с теб. - Не, Дракс.
Това е целият замисъл. - Но някой трябва да те варди!
Не искам. - Без замисъл.
Само заради невероятната ти слабост. - О, Боже, толкова си жалък.
Дракс, имам нужда от теб тук.
Изграждаме ново общество.
Имам нужда от цялата подкрепа, която мога да получа за тези деца.
Днес видях кой си.
Не си роден да бъдеш разрушител.
Ти си роден да бъдеш баща.
Значи ти ще водиш Пазителите тогава?
Не.
Аз ще ръководя града.
Ще го сторя от типа дом, който никога не съм имала.
Значи това е?
Групата се разпарчетосва?
Не.
Галактиката все още се нуждае от своите пазители.
А ти ще станеш по-добър лидер, отколкото аз някога съм бил...
КАПИТАНЕ.
Обичам ви маймуни!
Върнах се за него, за да ти го подаря - Пийт.
След мен!
Хей, добре! - Супер!
Добре дошла у дома!
Мисля, че може да съм объркал...
Търся Джейсън Куил?
Да, влезте.
Пийт...
Здравей, дядо!
Добре, поръчки при диджея за любимо музикално изпълнение!
Файла, първо ти. - Бритни Спиърс и Корн.
Добри избори. - „Трябва да отида с човека“...
Гарт Брукс.
Карпентърс нямат нито една лоша песен.
Ейдриан Бълю.
Както соло, така и работата му - Кинг Кримсън.
Ами ти, капитане?
О, ето един специалитет!
♪ Елате и вземете любовта си - Редбон ♪
Предполагам, че са тук.
Добре...
Мога да се справя с това, ако всички искате да си починете.
Не, не, ще стане по-бързо, ако го направим всички заедно.
Грут, стига си къртил!
Не ви ли става малко тъжно за тях?
Да, разбира се. Но тези хора не могат да се защитят.
Думайте, капитане.
Думкайте...
Казвам само, че ако сина ѝ се нуждае от помощ да коси тревата, ще го сторя.
Но Мунчо да седи на верандата, да лочи биричка и да ме зяпа как го правя,
45-годишен мъж е, трудоспособен, а аз да му кося тревата ли?
Просто ще се почувствам преебан. - Не ме карай да започвам.
Наистина ли?
Вече искам да знам.
Буки и Превод: M®tal Kombat ПРЬВОИСТОЧНИКЪ ®
SВѢζДОЧЬТЕНИѤ ЛѢТЬНЪ - Ⱑ-Ш-Ф-Ꙉ-В