VEIEN VIDERE
Mester Yoda! Jeg tror jeg har det!
Jeg tror jeg...
Nei, nei... Konsentrere deg du må.
Jeg gjorde det! Et sekund kunne jeg se en vei gjennom trærne.
-Og så? -Så...
Nå, jeg ville ikke at du gikk glipp av det.
Gå glipp av det? Gå glipp av grenen du gjorde!
-Ditt hode før kroppen var. -Ok, jeg prøver igjen.
-Denne gangen bli med deg jeg skal. -Skal du? Kjempebra!
-Det blir lettere hvis jeg følger deg. -Nei, ikke følge.
-Bære meg du skal. -Bære deg?
Mester Yoda, jeg har nok med å tenke på meg selv der oppe.
Så konsentrere deg du må, ellers falle vi kommer til.
Verre for meg enn for deg, tror jeg.
Kom igjen nå. Opp vi skal!
Hvilken vei skal jeg ta?
Som i livet er en del veier åpne, andre farlige.
for å gå fremover, gå samme vei ditt hode og din kropp må.
Løp nå!
Unnskyld!
Det holder nok for i dag.
-Lukk øynene. -Mester, jeg...
Lukk dem!
Ikke bry deg om det du ser. Føl kraften omkring deg.
Se inn i landet, trærne, grenene...
Kjenn luften.
Pust. Pust... Bra.
Løp nå!
Jeg kunde se grenene inni meg. Jeg så en vei.
Stol på det du ser, ikke på det du tror at du ser.
-Jeg skjønner. -Bra!
Nå lianene vi skal klatre i. Trærne vi skal hoppe mellom.
Vanskeligere enn tidligere, ja?
-Flere trær? -Mange fler.
Mange, mange fler.
-Prøver vi å komma noe sted? -Alltid, ja. Alltid.