TIDLIGERE
Dette er det tredje tilfellet av sabotasje fra relonierne denne uken.
Jeg oppfordrer deg til å revurdere det.
Gjør du det?
Forræderen stakk av.
Men han vil bli funnet og må betale prisen for forræderi.
Siden attentatet på keiser Argall
har de ikke kjent noen annen leder enn Thragg.
De visste vi kom.
Dette er hjemmet vårt.
Nei. Dette stedet er en grav.
Viltrumiter! Overgi dere.
Jeg velger døden!
Vi er for få allerede.
Du lever.
Oliver…
Han blir bra igjen.
De vil at jeg skal løse et lite problem.
Gjenværende viltrumiter.
De har dratt til jorden.
Mark.
Hva er det?
Du må slutte å bekymre deg og sove.
Jeg trenger ikke…
Vi kan ikke gjøre noe før vi kommer hjem.
Det er fortsatt flere dager til.
Vi vet ikke engang om Thragg er der.
Hvor skulle han ellers være?
Jeg vet ikke.
Nemlig.
Ett spørsmål.
Hva er egentlig planen om viltrumitene er på jorden?
Jeg forstår.
Flott.
Jeg ser dum ut.
Du så dum ut før.
Nå ser du kongelig ut.
Men fortsatt litt dum.
Dette er veldig seriøst.
Store sko å fylle.
Selv om Thaedus hadde på seg de rare tøflene
og ikke sko.
Det går bra.
Du skal bare lede forsvaret av noen hundre planeter,
utallige sivilisasjoner og billioner av liv.
Avgjørelser som påvirker hele galaksen og alle i den.
Hva om, hypotetisk sett,
noen syntes det ansvarsnivået var
ubehagelig, og kanskje feilplassert,
skikkelig feilplassert?
Thaedus ville ikke valgt deg
om han ikke trodde på deg.
Og jeg ville ikke latt deg si ja om jeg ikke trodde på deg.
Takk.
Kom. Alle venter på innsettelsen din.
Du har vel lært talen utenat?
Tale?
Du bidro til å redde galaksen fra total utslettelse.
Her er frokost fra et rør.
Jeg har tenkt.
Hvis vi må slåss mot en haug viltrumiter
når vi kommer hjem,
kan vi bruke romstasjonen min som operasjonsbase.
Det blir ikke lett, og vi dør nok,
men vi kan lete etter dem fra bane
og prøve å ta dem én etter én.
Det jeg prøver å si, er:
Hvis det blir alvor, er jeg klar for alt.
Eller,
bare et forslag,
hva om vi bare gir dem jorda?
Hvem likte egentlig den plassen?
Litt av et møkkasted, ikke sant?
Dere er de beste.
Hør etter, alle sammen.
Vi går inn i jordas solsystem.
Endelig.
Så dere lyttet!
-Hva? -Hva?
Vi bremser og forbereder oss på å gå i bane…
Hvor lenge?
Til jorda?
Omtrent ti minutter.
Her er planen.
Skipet stopper bak månen,
og vi tar vi oss ned til jorda så stille vi kan.
Hvis Thragg og hans folk er der,
sender vi skipet tilbake til Talescria,
organiserer en motstandsbevegelse og venter på…
Det er ikke akkurat å ta oss ned stille.
De er ikke her.
Bra.
Det er bra.
De er ikke her nå.
Herregud.
Jeg trodde…
Det går bra.
Hvor er Oliver?
Vi måtte dra før han våknet.
Hva mener du med "før han våknet"?
Skadet, men i gode hender.
De tar vare på ham.
Hvem tar vare på ham?
Han klarer seg.
Men vi var bekymret for…
Dette er den minste gjengjeldelsen for det du gjorde mot oss.
Mark!
Vi var…
Vi var bekymret for at viltrumitene hadde kommet hit,
så vi kunne ikke vente på ham.
Hva skjedde der ute?
Mamma, jeg skal fortelle deg alt, jeg lover.
Men
jeg må treffe Eve først.
Pappa er utenfor.
Han drar tilbake til Talescria for å være hos Oliver i morgen,
så om det er noe du vil si til ham…
Hva tenkte du på?
Lot du Oliver bli skadet?
Og etterlot ham på en fremmed planet alene?
Han er ikke alene.
Vi har venner der.
Han får best mulig pleie.
Sa jeg ikke at du aldri skulle komme tilbake?
Jeg…
Jeg prøver, Debbie.
Ja, det gjør du.
Du prøver veldig nå.
Oliver var så modig.
Mark…
Mark ville ha gjort deg stolt.
Begge ga alt
for å redde livene til folk de aldri vil møte.
Når vi har satt opp et varselsystem
for å sikre jorden,
drar jeg tilbake til Oliver til han er bedre.
Debbie, det knuste hjertet mitt å se ham skadet.
Du må ha et hjerte for å få det knust.
Slutt.
Slutt å behandle meg som om du ikke kjenner meg.
Vær så snill.
Flytt deg.
Du må gi meg en sjanse til å rette opp i ting.
Jeg trenger ikke å gjøre noe for deg.
Jeg vet det.
Men det vil du.
Hvordan våger du…
Du tror på rehabilitering.
På nye sjanser.
Jeg forsto det ikke før,
men jeg elsket alltid hvor sterkt du kjempet for det.
Du trodde du kjente meg,
og det gjorde du, selv om jeg skjulte en del av meg selv for deg.
Men alt har forandret seg siden den gang.
La meg vise deg hvem jeg er nå.
Jeg vet ikke hvor du sover,
men det er ikke her.
Zoe.
Hei, pappa.
Herregud.
Jeg har savnet deg sånn.
Se på deg. Du er så
levende.
Jeg har savnet deg også.
Og du er så…
…dette.
Ble dusjen ødelagt her eller noe?
Vent, det ble den absolutt.
Denne geldarianske greia er ikke pålitelig.
Slett ikke pålitelig.
Vaskemaskinen ble også ødelagt.
Er krigen over? Vant vi? Hva skjedde?
Skulle jeg gjerne visst.
Eve?
Er du hjemme?
Eve?
-Mark! -Eve.
Jeg trodde…
Det var så lenge.
-Jeg trodde… -Du.
Vet du ikke at jeg er…
Og så kom kreftene mine tilbake.
Kom de bare tilbake?
Ja.
Jeg er fortsatt nervøs for dem,
så jeg har fokusert på timene mine og tatt noen avanserte kurs.
Så ødela pappa ryggen på jobb,
så jeg ble her for å hjelpe ham og mamma hjemme.
Jeg satte Invincible Inc. på vent da du dro.
Kanskje du så det,
men jeg bruker ikke kreftene, bor her og spiser hjemme,
så jeg har ikke
hatt tid til å prioritere meg selv så mye…
Jeg så bare hvor mye jeg savnet deg.
Savnet deg også.
Eve.
Ja?
Jeg
vet ikke om det går bra.
Hva mener du?
Viltrumitene
er bare der ute et sted.
Vi ødela hjemmet deres.
De glemmer ikke det.
Men du sa at det ikke er så mange av dem?
Med Guardians, Cecil og alle andre, ville ikke…
Bestemmer de seg for å komme,
spiller det ingen rolle.
Ingenting vi gjør, spiller noen rolle.
Kraften er stabil.
Strengoscillatorene er justert.
Kvantekomponentene er i superposisjon.
Vi er klare.
Øyebeskyttelse, takk.
Fem, fire, tre, to, én.
Cecil.
Det virket!
Herregud.
Nei!
Å nei!
-Hjelp! -Sinclair!
Donald! Slå den av!
Donald!
Nei!
Hjelp!
Jeg sa det.
Transdimensjonal fysikk er ikke mitt ekspertiseområde.
Du sier ikke det.
Det er den andre tabben vår denne måneden.
Vi gjør vårt beste.
Og jeg avlyser søket. Det er for farlig.
Robot og Monster Girl må finne sin egen vei hjem.
Rydd opp i dette rotet.
Sir.
De må være et sted.
-Enig. -Dette er latterlig.
-Oppgaven er enkel. -Vi må fullføre det!
Hvorfor ingen rapporter?
De planlegger hevn mens vi ikke gjør noe!
En presset viltrumit er en enda farligere viltrumit.
-Vis at du er sjefen. -Dette kan ikke tåles!
-Alle sammen? Kom til ro! -Vi må bruke fordelen!
-Gjør noe, ellers gjør vi det! -Orden!
Hvordan kunne viltrumitene forsvinne?
Og hva gjør du for å finne dem?
Vi har flere team,
og de leter for øyeblikket i alle mulige sektorer…
Så hvorfor har vi ikke funnet dem?
Jeg er glad du spurte. Takk.
Det er fordi det er mindre enn 40 viltrumiter igjen,
og rommet,
alle vet at det er veldig stort.
Jeg er også bekymret, men…
Dette vil bare ta litt tid.
-Gjør noe. -Dette er latterlig.
Vi setter ikke pris på frekkheten din.
Jeg setter ikke pris på sintheten din,
eller skyldheten din.
Hver eneste viltrumit er én for mye,
og ingen av våre verdener er trygge
før hele rasen er utryddet.
For alltid.
Vent litt.
Thaedus var en viltrumit, og han ledet dette rådet i flere tiår.
Thaedus var viltrumit kun i navnet.
-Enig. -Vi må fullføre jobben.
Hva med Nolan?
Vi ville ikke ha vunnet krigen uten ham.
Mark og Oliver også.
De reddet livene våre.
Thaedus stolte på Nolan og sønnene hans.
Jeg også.
Stolte Thaedus på dem?
Eller brukte han dem bare som et våpen mot sitt eget folk?
-Vent… -Hvorfor tviler du på det?
Jeg…
-Gjør ikke det. -Gjør ikke det!
Mer enn noensinne trenger vi et sterkt lederskap.
Eller har du allerede glemt
hva viltrumitene gjorde mot ditt eget folk?
Selv om jeg elsker å diskutere folkemord med dere,
skal vi finne viltrumitene, uansett hvor de gjemmer seg.
Og når det skjer,
bestemmer jeg hva vi gjør videre.
Møtet er over.
Eller hevet. Samme det.
Sprengte dere hele planeten deres?
Er ikke det litt ekstremt?
Vi hadde ikke mye valg.
Akkurat.
Men hvor skal de dra nå om de ikke har et hjem?
Det er problemet.
Vi…
Mark?
Mark.
Vi er her. Det går bra.
La oss sette oss ned litt.
Ja.
Jøss.
Han bearbeider fortsatt det som skjedde med ham der ute.
Hvordan vet du det?
Jeg har sett det blikket før.
Hvor?
I speilet.
De etterlot bare Oliver der. Alene!
På et utenomjordisk sykehus
på en annen planet lysår herfra.
Jeg skjønner at de var bekymret for jorda, men likevel…
Det går nok bra med ham.
Hver gang Mark ble skadet, var jeg der for ham.
Det er det foreldre gjør.
Så hvorfor drar du ikke til Oliver?
Jeg sa jo at han er i en fremmed verden en milliard kilometer herfra.
Slikt har aldri stoppet deg før.
Hva mener du?
Superhelter, skurker, romskip, andre planeter.
Altså,
alt det er din verden,
enten du tror det eller ikke.
Det er nok også enda en grunn til
at det ikke funket mellom oss.
Paul…
Nei, det går bra.
Jeg er bare glad vi fortsatt er venner.
Men du er annerledes, Debbie.
Du er like mye en del av utenomjordiske romkriger
og superheltoppgjør som Mark eller Oliver er.
Du ser det bare ikke.
Føler du deg bedre?
Litt.
I dag er det meste jeg har fløyet siden du dro.
Jeg har savnet det.
Jeg er glad kreftene dine virker igjen.
-Mark? -Hva er det?
Jeg vet hva som skjedde med kreftene mine.
Hva mener du?
De fungerte ikke
fordi kroppen min gikk gjennom noen endringer.
Hva da?
Det er noe jeg må fortelle deg.
Eve, du kan fortelle meg alt.
Så du ikke for deg
at det ville få konsekvenser for alle du er glad i?
Mark?
Det går bra.
Sikker?
Hva var det du…
Hva skulle du si?
Mark, jeg…
Faen!
Faen.
Jeg tok abort.
Hva?
Jeg var gravid, Mark.
Jeg fant det ut like før du dro.
-Jeg… -Vær så snill. La meg…
Jeg må si alt først, ok?
Jeg…
Jeg sa det ikke
fordi jeg ville du skulle fokusere på å overleve, ikke på dette.
Da du var borte,
var jeg så alene.
Tanken på å gå gjennom alt alene, jeg…
Jeg tok en avgjørelse.
Men jeg burde ha…
Jeg vet ikke. Herregud.
Eve…
Beklager at jeg gjorde dette. Jeg burde ha vært her.
Jeg elsker deg.
Hvorfor fikk du meg til å gjøre dette?
Du kjemper så du kan se alle rundt deg dø!
Alt du kjenner til, vil forsvinne!
Tenk, Mark!
Du vil overleve alle skjøre, ubetydelige vesener på denne planeten.
Hva vil du ha etter 500 år?
Er det en god idé å komme tilbake hit?
Til jorda?
Eller dette spesifikke stedet?
Du kan velge.
Kom igjen, Nolan.
Det er nært nok.
Du trenger ikke å være redd.
Jeg vil aldri ikke være redd for deg.
Hvis det betyr noe,
er jeg lei for all lidelsen jeg har forårsaket her.
På jorda?
Eller dette spesifikke stedet?
Ja, det betyr noe.
Vet ikke om det betyr nok, men det betyr noe.
Jeg antar at dere vant krigen siden dere er tilbake.
Slipper jeg å tenkte på uanmeldt besøk av
de gamle viltrumitvennene dine?
Vi vant krigen,
men det er fortsatt nesten 40 av dem i skjul et sted.
Unnskyld, kaller du det å vinne?
Vet du hva jeg kaller det?
Førti veldig sinte rom-supernazister
som er ute etter hevn,
og som vet at jorda tilfeldigvis er der du og Mark har deres kjære.
Herregud.
Flott jobbet der ute.
Skipet vårt installerer et varselsystem
for å varsle Koalisjonen av planeter
hvis en viltrumitkrysser kommer inn i solsystemet.
Hvor lang tid bruker kavaleriet på å komme hit hvis en gjorde det?
To uker.
Dette blir bare bedre og bedre.
Jeg kan bli her.
Beskytte jorda i tilfelle de kommer.
Gjøre opp for mine feil.
Jorden er ikke terapisofaen din, Nolan.
Hvis de drittsekkene kommer,
må du komme løpende med koalisjonshæren din,
og du må komme hit mye raskere enn to uker.
Er det forstått?
Ja.
Bra.
Frem til da,
stikk fra planeten min.
Jeg risikerte livet mitt der ute
for å vinne denne krigen.
Jeg holdt på å dø.
Bra start.
Du kan nesten dø 2341 ganger til,
så kan vi snakke.
Du,
hvordan har du det?
Burde spørre deg om det.
-Mark. -Nei.
Nei. Ikke…
Ikke prøv å få meg til å føle meg ok.
Du ble gravid,
men så var jeg ikke her for deg. Du måtte…
Du hadde…
Jeg kom meg gjennom det.
Det går bra.
Det går ikke bra.
Jeg var ikke her.
Jeg bare
gjorde det verre der ute.
Vi slo dem ikke, Eve.
Vi ga dem bare ingenting å tape.
Som om det er en bombe som vil eksplodere et sted
og drepe så mange mennesker,
men jeg kan ikke gjøre noe, for jeg er grunnen til at den er der.
Det vet vi ikke.
Selv om de aldri kommer hit,
om de aldri kommer til jorda,
når vi finner dem,
må jeg dra tilbake og kjempe mot dem igjen.
Og ikke være her!
Ikke være her.
Herregud.
Jeg kan ikke gjøre dette mot deg.
Det er urettferdig.
Mark?
Nei, Eve,
dette forsvinner ikke.
Mark, slutt.
Jeg vet hva som kan skje med deg, meg eller hvem som helst.
Jeg har mistet folk.
Folk jeg var mer glad i enn noe annet.
Dette er mitt valg, Mark.
Jeg kjenner risikoen,
og jeg vet at
det vil gjøre mer vondt enn noen gang før.
Men å ikke være her, å ikke prøve,
å ikke ta de risikoene med deg,
jeg vil ikke leve sånn.
Du må bare ta det samme valget.
Så kan vi gjøre dette sammen,
selv om vi iblant er fra hverandre.
Vet du hva?
Kanskje jeg er ute i rommet i ti måneder neste gang.
Ja.
Greit.
Mark?
Hallo, Eve.
Mr. Grayson.
Bare Nolan.
Mark, skipet er nesten ferdig med å installere sensornettverket.
Etterpå drar jeg tilbake til Talescria
for å se til Oliver og fortsette søket etter…
Beklager, Debbie. Jeg skulle gå nå.
Bra.
Fordi jeg skal bli med deg.
Hva slags forelder ville jeg vært hvis jeg ikke var der for Oliver?
Hva med
Paul?
Det angår ikke deg,
men vi slo opp for månedsvis siden.
Han er en god mann, og jeg bryr meg om ham.
Men vi var forskjellige.
Apropos Paul, han har tilbudt sin hjelp,
så ring ham hvis det er problemer med huset.
Jeg vet ikke hvor lenge jeg blir borte,
så alle regningene går automatisk.
Jeg er veldig glad i dere begge.
Vær forsiktig til jeg er tilbake.
Er du sikker på dette?
Er det bare jeg som ikke kan dra til en annen planet?
Nei. Jeg mener…
Jeg ville gjort det for deg.
Det samme med Oliver.
Vi ses snart.
Jeg er klar.
Ring skipet eller romfergen eller noe sånt.
Skipet kan ikke lande.
Det kan komme inn i atmosfæren vår,
men jeg må…
Greit.
Si til Oliver at jeg savner ham?
Hvis du må kontakte oss,
kan Cecil melde fra via varselsystemet.
Ellers
sier jeg fra når vi finner Thragg.
Hva skjedde nå?
Velkommen hjem, Mark.
Langdistansesensorene er kalibrerte
og klare til å aktiveres.
Slå dem på,
sett kursen tilbake til Talescria, så drar vi.
Sir.
Vi går ut av bane nå straks.
Den…
Utsikten gjennom hovedskjermen
er helt spektakulær,
om du vil se.
Greit.
Kan ikke si at jeg er glad for dette, Mark.
Ikke jeg heller.
Du og faren din sparket visst i vepsebolet
uten å fjerne alle insektene.
Ja.
Jeg vet det.
Kan du ta en debrifing med Donald,
så vi i det minste vet hva som venter?
Så klart.
Du.
Vi finner ut av det.
Hele verden står bak oss.
Det er ingenting han
eller noen andre kan gjøre for å stoppe oss.
Du. Mark. Donald.
Det er…
Bare vent litt.
Du vet…
For lenge siden sa du at du hadde folk jeg kunne snakke med.
-Profesjonelle. -Ja?
Så klart tar vi oss av det.
Vi kan ta debrifingen om noen dager.
Donald,
kan du gi Mark skyss hjem?
Hei.
Har du bare sittet her?
Jeg har bodd i dette huset hele livet.
Det har aldri vært så stille.
Det føles nok rart.
Du burde fly deg en tur.
Uten mål. Ikke ute etter bråk.
Bare en flytur. Det vil hjelpe.
Jeg har ikke lyst.
Nettopp derfor burde du det.
Ja,
vi er her.
Stopp.
Jeg har ikke gjort noe mot planeten din
ennå.
Men fortsetter du å være irrasjonell…
Hva vil du?
Jeg ble gjort til storregent av Viltrum for å lede folket vårt fra mørket
og sikre fremtiden til vår rase.
Det har ikke vært lett.
Det er 37 av oss igjen,
ingen sammenlignet med før.
Men likevel mer enn nok
til å rive planeten i to.
Det ville vært rettferdig betaling
for de mange krenkelsene du har påført oss.
Du tok hjemmet vårt.
Så hjemmet vårt er her nå.
Jeg skal forklare fremtiden for deg.
Vi skal leve blant dere.
Bruke klærne deres,
gå på gatene deres.
Vi vil forsvinne i samfunnet deres.
Folket ditt vil aldri få vite at vi er her.
Men de vil redde oss likevel.
Mens vi bruker dem til å skape vår egen frelse.
Ethvert forsøk på å finne oss, fjerne oss, hindre oss,
av deg eller Koalisjonen av planeter,
vil resultere i milliarders død
og en mer ubehagelig form for liv for de overlevende.
Uansett
vil vi gjenoppbygge rasen vår.
Din eksistens beviser at det er mulig.
Til gjengjeld tilbyr jeg våpenhvile.
Vi vil ikke påvirke, hjelpe eller sette jorda i fare på noen måte,
så lenge vi får være i fred.
Du har ikke noe valg.
Men likevel må du likevel ta et.
Godtar du og planeten din vilkårene mine,
eller velger dere tilintetgjørelse for begge våre folk?
Hvis dere tror jeg lar dere bo her,
lar dere bruke oss til å avle,
lar dere bli sterkere på planeten min, etter alt dere har gjort!
Nei!
Aldri!
Svaret mitt…
Svaret mitt er…
…ja.
Jeg godtar vilkårene.
Universet er pussig.
På en måte
har du blitt vår frelser.
Villig eller ikke.
Hva har jeg gjort?
Du har reddet livet
til alt levende på denne planeten.
Du vil ikke høre mer fra meg.
Det må være en spøk.
Nok en avtale om merking av interplanetær ammunisjon?
Kanskje Thaedus lot seg drepe med vilje.
Flinke Allen!
Jeg er definitivt ikke flink.
Og det er ikke en så sprø idé.
Vet du hvor mye papirarbeid de forventer av meg?
Unnskyld.
Er Koalisjonen av planeter for mye for den mektige Allen?
På en måte, ja.
Vil du ikke ha jobben?
Jeg har allerede en jobb.
Bytte med deg?
Du ville hatet jobben min.
Hva er dette?
En hilsen fra graven.
Thaedus la den igjen til deg i tilfelle…
Ja.
Takk.
Vil du ikke vite hva det står?
Det ville vært upassende og ulovlig.
Det er kryptert kun for deg.
Dessuten
skal jeg sexe det ut av deg senere.
Sexe det ut av meg senere.
Jeg vil gjerne se det.
Jeg vil faktisk gjerne se det.
Allen,
jeg er død. Og hvis du ikke er det,
har du tatt min stilling som leder for Koalisjonen av planeter.
Det er velfortjent.
Jeg vet at du vil leve opp til ansvaret
jeg har fordømt deg til.
Jeg er overbevist om
at universet aldri vil være trygt
før alt viltrumitliv er over.
Jeg kan bare anta at siden jeg er borte,
har vi ikke oppnådd det målet.
Jeg har gjemt et forferdelig våpen som siste utvei.
En perfekt versjon
av det som nær utryddet riket deres
for lenge siden.
Det betyr den sikre død for samtlige viltrumiter.
Jeg nølte bare med å bruke det
fordi det også kan ramme dem med lignende gener.
Mark sitt folk, for eksempel.
Nolan vet at våpenet finnes,
men han vet ikke og kan ikke vite dette.
Allen, for alle levende veseners beste,
bruk svøpeviruset til å fullføre det jeg startet,
og la ingenting stoppe deg.
Koste hva det koste vil,
må alle viltrumiter dø.
Tekst: Bente
Kreativ leder Gry Viola Impelluso