AZ ELŐZŐ RÉSZEK TARTALMÁBÓL…
A relóni őslakosok harmadszor követtek el szabotázst ezen a héten.
Arra kérlek, gondold ezt át!
Csakugyan?
Az Áruló elmenekült,
de előkerítjük, és megfizet az árulásáért.
Argall császár halála óta
Thragg Viltrum kizárólagos uralkodója.
Tudták, hogy jövünk.
Ez az otthonunk.
Nem. Ez a bolygó csupán egy sírhely.
Viltrumiak! Adjátok meg magatokat!
Én a halált választom!
Túl kevesen vagyunk… már így is.
Hát élsz!
Oliver…
Rendbe fog jönni.
Lényegében egyetlen feladatom van.
Elintézni a viltrumiakat.
A Földre mentek.
Mark!
Mi az?
Elég az aggódásból! Aludj egyet!
Nem vagyok…
Semmit sem tehetünk, amíg haza nem értünk,
de az még több nap.
És nem biztos, hogy a Földre mentek.
Akkor hová tűnhettek?
Nem tudom.
Na látod.
Lenne egy kérdésem.
Mihez kezdünk a viltrumiakkal, ha tényleg a Földön vannak?
Értem.
Szuper.
Tök bénán nézek ki.
Csak eddig néztél ki bénán.
Immár uralkodóhoz méltón festesz.
Egy cseppnyi béna beütéssel.
De hát ez komoly dolog.
Nagy cipőt örököltem.
Még ha Thaedus papucsban is volt,
nem pedig cipőben.
Boldogulni fogsz.
Csak koordinálnod kell a védelmét pár száz bolygónak,
civilizációknak és billióknak.
A te döntéseid fogják meghatározni galaxisunk sorsát.
És mi van, ha elméletileg
az ezzel járó felelősség
túlságosan nyomasztó és nem a jelöltnek való?
Marhára nem a jelöltnek való.
Azért te lettél Thaedus utódja,
mert hitt benned.
És én is azért hagytam, hogy rábólints, mert hiszek benned.
Köszönöm!
Na gyere! Már alig várják a beiktatásodat.
Ugye megtanultad a beszédedet?
A beszédemet?
Megmentetted a galaxist a teljes megsemmisüléstől.
Nesze neked reggeli egy csőből!
Töprengtem egy kicsit.
Ha mégis harcolnunk kell a viltrumiakkal,
amint hazaértünk,
szerintem az űrállomásom tök jól jönne bázisnak.
Nem lesz könnyű, és valószínűleg meghalunk,
de bemérhetjük őket,
hogy aztán egyenként csapjunk le rájuk.
A lényeg az,
hogy ha eldurvul a helyzet, rám számíthattok.
Vagy akár,
és ez most csak úgy beugrott,
átengedhetjük nekik a Földet.
Elvégre kinek kell az a bolygó?
Kész pöcegödör, nem?
Élmény veletek dumálni.
Figyelem!
Beléptünk a Föld naprendszerébe.
Végre.
Szóval figyeltek!
-Mi? -Mi?
Lassítunk, és pályára állunk a…
Mennyire vagyunk?
A Földtől?
Körülbelül tíz percre.
A következőt csináljuk.
Az űrhajó megáll a Hold mögött,
mi pedig csendben behatolunk a Föld légkörébe.
Ha Thraggék a Földön vannak,
visszaküldjük az űrhajót Talescriára,
hogy erősítést hívjunk, és megvárjuk, amíg…
Nem pont így értettem a csendes behatolást.
Nincsenek itt.
Nyomuk sincs.
Az jó.
Nagyon jó.
Pontosabban: egyelőre nincsenek itt.
Istenem!
Már azt hittem…
Azt hittem…
Jól vagyok.
Kutya bajom.
Hol van Oliver?
Még nem tért magához.
Hogyhogy nem tért magához?
Megsérült. De jó kezekben van.
Gondoskodnak róla.
Mégis kik?
Rendbe fog jönni.
Csak attól tartottunk, hogy…
Ez semmiség ahhoz képest, amit ti műveltetek velünk!
Mark!
Mi csak…
attól tartottunk, hogy a viltrumiak idejöttek, ezért…
nem várhattunk Oliverre.
Mi történt veletek?
Anya, megígérem, hogy elmondok mindent.
De…
előbb látnom kell Eve-et.
Apa odakint van.
Holnap visszamegy Talescriára, hogy Oliverrel legyen,
úgyhogy ha mondanál neki valamit…
Hogy tehetted?
Hagytad, hogy Olivernek baja essen?
Aztán egyedül hagytad egy idegen bolygón?
Nincs egyedül.
A barátaink vigyáznak rá.
A lehető legjobb ellátást kapja.
És megmondtam, hogy soha ne gyere vissza.
Én…
igyekszem, Debbie.
Azt látom.
Kurvára igyekszel.
Oliver nagyon bátor volt.
És Mark…
rá is büszke lettél volna.
Mindent megtettek,
hogy megmentsék, akit csak lehet a galaxisban.
Amint elkészül a riasztórendszer,
ami a Földet védi,
visszatérek Oliver mellé, amíg fel nem épül.
Megszakadt a szívem, amikor megsebesült.
Csak annak tud megszakadni, akinek van is szíve.
Elég!
Ne tégy úgy, mintha nem ismernél!
Kérlek!
Tűnj az utamból!
Adnod kell egy esélyt, hogy helyrehozzam a hibáimat!
Semmit sem kell tennem érted.
Tudom.
De fogsz.
Hogy merészelsz…
Hiszel a jó útra térésben.
A második esélyben.
Korábban nem értettem,
de mindig tetszett, ahogy kiálltál az elveid mellett.
Azt hitted, ismersz,
és jól hitted, még akkor is, ha egy részemet elrejtettem előled.
De azóta minden megváltozott.
Hadd mutassam meg, ki vagyok igazából!
Nem tudom, hol alszol…
de biztos nem itt.
Zoe!
Szia, apa!
Istenem!
Úgy hiányoztál!
Nézzenek oda! Hiszen te…
élsz!
Te is hiányoztál!
És tiszta…
maszat vagy.
Talán tönkrement a zuhanyzó?
De mennyire!
Nem lehet megbízni ezekben a geldari kütyükben.
Nagyon nem.
Még a mosógép is bekrepált.
Tényleg, mi van a háborúval? Nyertünk? Mi történt?
Bár tudnám!
Eve?
Itthon vagy?
Eve?
-Mark! -Eve!
Azt hittem…
Hónapok teltek el.
-Azt hittem… -Ugyan.
Hisz én vagyok…
LEGYŐZHETETLEN
Aztán hirtelen visszatért az erőm.
Csak úgy magától?
Aha.
De még nem vagyok magabiztos.
Inkább az óráimra meg pár felsőbb szintű kurzusra koncentrálok.
Apa hazavágta a hátát a munkahelyén,
úgyhogy hazajöttem, hogy a szüleim mellett legyek.
A Legyőzhetetlen Bt-t ideiglenesen leállítottam.
És talán feltűnt…
de az erőm nélkül, és így, hogy itt élek,
nem igazán…
tudtam időt fordítani önmagamra, szóval…
Csak az tűnt fel, hogy nagyon hiányoztál.
Te is nekem.
Eve…
Igen?
Én…
nem vagyok túl jól.
Hogy érted?
A viltrumiak…
egyszerűen felszívódtak.
Elpusztítottuk az otthonukat.
Ezt nem hagyják annyiban.
De nem azt mondtad, hogy kevesen vannak?
Az Őrzőkkel, Cecillel és a többiekkel együtt…
Ha idejönnek…
nem tehetünk semmit.
Nem számít, mivel próbálkozunk.
Energiaszint stabil.
Oszcillátorok beállítva.
Kvantumkomponensek szuperpozícióban.
Készen állunk.
Ne feledjék a védőszemüveget!
Öt, négy, három, kettő, egy.
Cecil!
Bevált!
Uramisten!
Ne!
Jaj, ne!
-Sinclair! -Segítség!
Donald! Állítsa le!
Donald!
Ne!
Segítség!
Megmondtam.
A transzdimenzionális fizika nem az én szakterületem.
Veszem észre.
Ez a második zsákutca ebben a hónapban.
Mi minden tőlünk telhetőt megteszünk!
Lefújom a kutatást. Túl veszélyes.
Robotéknak egyedül kell hazajutniuk.
Takarítsanak fel!
Uram!
Nem tűnhettek el teljesen.
-Egyetértek. -Ez nevetséges!
-Egyszerű a feladat. -Be kell fejeznünk!
Hol vannak a jelentések?
Bosszút forralnak, míg mi itt ülünk!
Egy sarokba szorított viltrumi jóval veszélyesebb.
-Állj a sarkadra! -Ez így nem mehet tovább!
-Hahó! Csendet! -Nálunk az előny! Használjuk ki!
-Valamit tennünk kell! -Csendet!
Hogy tűnhettek el a viltrumiak?
És mit teszel a felkutatásuk érdekében?
Kiküldtünk több csapatot is,
akik minden olyan szektort átfésülnek, ahol…
Akkor miért nem bukkantunk a nyomukra?
Köszönöm a kérdést!
Azért, mert már negyvennél is kevesebben vannak,
és az űr,
mint azt mindnyájan tudjuk, elég nagy.
És bár engem is aggaszt a dolog,
sajnos időbe fog telni.
-Csinálj valamit! -Ez nevetséges.
Nem tetszik a könnyelműséged.
Nekem meg az nem tetszik, hogy játsszátok itt a dühöset
meg a hibáztatósdit.
Már egyetlen viltrumi is túl sok,
és addig nem leszünk biztonságban,
amíg ki nem irtottuk a fajtájukat.
Az utolsó szálig.
Lassan a testtel!
Thaedus évtizedeken át vezette a tanácsot viltrumiként.
Thaedus csupán a nevében volt viltrumi.
-Úgy van. -Le kell zárnunk ezt az ügyet.
És mi van Nolannel?
Nélküle nem nyertünk volna.
Mark és Oliver is kellett.
Megmentették az életünket.
Thaedus bízott Nolanben és a fiaiban.
Ahogy én is.
Biztos bízott bennük?
Nem lehet, hogy csak felhasználta őket a sajátjai ellen?
-Pillanat! -Miért tereled el a szót?
Mert…
-Nem tereled. -Nem terelem!
Soha nem volt nagyobb szükségünk erélyes vezetésre!
Vagy már elfelejtetted,
mit műveltek a viltrumiak a saját népeddel?
Bármennyire is örömteli lenne népirtásról beszélni veletek,
a lényeg, hogy előkerítjük a viltrumiakat, bárhol is vannak.
És ha sikerrel járunk,
én fogom eldönteni, hogyan tovább.
Ülés bezárva.
Vagy berekesztve. Tudom is én.
Felrobbantottátok a bolygójukat?
Nem túlzás ez egy kicsit?
Nem nagyon volt választásunk.
Értem.
De hová mennek, ha nincs otthonuk?
Épp ez az.
Nem tudjuk…
Mark?
Mark!
Hahó! Itt vagyunk. Semmi baj.
Gyere! Üljünk le egy kicsit!
Oké.
Apám!
Nem sikerült feldolgoznia a történteket.
Honnan tudod?
Már láttam ezt a nézést.
Hol?
A tükörben.
Egyszerűen ott hagyták Olivert. Egyedül!
Egy kórházban van
egy másik bolygón, fényévekre innen.
Megértem, hogy aggódtak a Föld sorsáért, de akkor is…
Biztos rendbe fog jönni.
Valahányszor baja esett Marknak, mellette voltam.
Egy szülőnek ez a dolga.
Akkor légy Oliver mellett!
De hát most mondtam. Egy másik bolygón van, fényévekre innen.
Az ilyesmi sosem jelentett akadályt számodra.
Miről beszélsz?
Szuperhősök, gonoszok, űrhajók, más bolygók.
Elvégre,
ez a te világod,
akár hiszed, akár nem.
És talán ez is az oka,
hogy nem jött össze kettőnknek.
Paul…
Ugyan. Semmi gond.
Örülök, hogy azért barátok maradtunk.
De te más vagy, Debbie.
Ugyanúgy része vagy ezeknek az űrháborúknak
meg szuperhősharcoknak, mint Mark és Oliver.
Csak még nem tűnt fel.
Jobban vagy?
Kicsit.
Vicces, de ma repültem a legtöbbet, amióta elmentél.
Hiányzott már.
Örülök, hogy visszatért az erőd.
-Mark? -Igen?
Tudom, miért ment el az erőm.
Ezt hogy érted?
Azért ment el,
mert a testem változáson ment keresztül.
Milyen változáson?
Valamit el kell mondanom.
Eve, tudod, hogy bármit elmondhatsz.
Csak nem képzelted,
hogy megúszhatják mindazok, akik kedvesek a számodra?
Mark?
Semmi baj.
Biztos?
Mit akartál…
Mit akartál mondani?
Mark, nekem…
Francba!
Basszus!
Abortuszom volt.
Micsoda?
Terhes voltam, Mark.
Épp azelőtt tudtam meg, hogy elmentél.
-Ezt nem… -Légy szíves,
hagyd, hogy befejezzem, oké?
Azért…
Azért nem mondtam el,
hogy ne ezen járjon az agyad, hanem a hazatérésen.
Amíg távol voltál,
annyira magányos voltam!
És mivel egyedül kellett volna végigcsinálnom…
meghoztam a döntést.
De ettől még…
Nem is tudom. Édes istenem!
Eve…
Sajnálok mindent! Itt kellett volna lennem veled.
Szeretlek!
Miért csinálod ezt velem?
Harcolsz, hogy láthass mindenki mást meghalni!
Minden, és mindenki, akit ismersz, halott lesz!
Gondolkodj, Mark!
Minden törékeny, jelentéktelen élőlényt túl fogsz élni!
Mi marad neked 500 év múlva?
Szerinted jó ötlet volt visszajönnöd ide?
A Földre?
Vagy erre a helyre?
Tök mindegy.
Hé, Nolan!
Ne gyere közelebb!
Nem kell félned tőlem.
Amíg élek, mindig félni fogok tőled.
Ha ez számít valamit,
sajnálom a rengeteg szenvedést, amit itt okoztam.
A Földön?
Vagy ezen a helyen?
Egyébként igen, számít valamit.
Nem mondom, hogy elég, de számít.
Mivel visszatértél, feltételezem, győztetek.
Ugye nem fognak a viltrumi cimboráid
váratlanul felbukkanni?
Megnyertük a háborút,
de közel negyven viltrumi életben maradt, és eltűnt.
Már megbocsáss, de ezt nevezed győzelemnek?
Mert én máshogy látom.
Van negyven rohadtul dühös szuperűrnácink,
akik bosszúra szomjaznak,
és akik tudják jól, hogy a Földön élnek a szeretteid.
Édes faszom!
Marha ügyesek voltatok.
Az űrhajónk kiépít egy riasztórendszert,
ami jelzi a Bolygók Koalíciójának,
ha viltrumi cirkáló érkezik a naprendszeretekbe.
És ez esetben mennyi idő, mire ideér az erősítés?
Két hét.
Ó, hát ez egyre jobb!
Itt maradhatok.
Hogy megvédjem a Földet tőlük.
Hogy helyrehozzam a hibáimat.
A Föld nem a terapeutád, Nolan.
De ha mégis megtámadnak,
jobb, ha sietsz az erősítéssel,
és nem váratsz minket két hétig.
Világosan fogalmaztam?
Igen.
Helyes.
Addig is…
húzz innen a faszba!
Kockára tettem az életemet,
hogy megnyerjük a háborút.
Majdnem meghaltam.
Kezdetnek megteszi.
Ha még 2341 alkalommal sikerül majdnem meghalnod,
akkor beszélhetünk.
Mark…
Hogy vagy?
Ezt nekem kéne kérdeznem.
-Mark! -Nem.
Ne kérd,
hogy csak úgy felejtsem el!
Teherbe ejtettelek,
és nem voltam melletted. És ezért…
egyedül kellett…
Túl vagyok rajta.
Minden rendben.
Kurvára nincs rendben!
Nem voltam itt.
A háborúval…
csak rontottunk a helyzetünkön.
Nem győztük le őket, Eve.
Ellenben nem maradt vesztenivalójuk.
Mintha lenne valahol egy bomba, ami bármikor felrobbanhat,
milliókkal végezve,
és nem tehetek semmit, pedig én hoztam létre.
Ezt nem tudhatjuk.
És ha nem is jönnek ide,
ha nem jönnek a Földre,
amint előkerülnek,
kénytelen leszek harcolni velük.
És megint távol leszek!
Megint… távol leszek!
Istenem!
Nem tehetem ezt veled.
Ez nem fair.
Mark?
Nem. Eve,
ennek sosem lesz vége.
Mark! Elég!
Tudom, milyen veszély fenyeget téged, engem és mindenki mást.
Ért már veszteség.
Olyanok haltak meg, akiket szerettem.
De ez az én döntésem, Mark.
Tisztában vagyok a kockázattal,
és tudom, hogy előbb-utóbb
jobban fog fájni, mint valaha.
De az, hogy meg se próbáljam
vállalni a kockázatot veled,
az nem rám vall.
A lényeg, hogy te is így dönts.
És akkor együtt menni fog,
még ha néha távol is vagyunk.
És tudod, mit?
Lehet, hogy legközelebb én leszek tíz hónapon át az űrben.
Igen.
Jól van.
Mark?
Szervusz, Eve!
Mr. Grayson!
Hívj nyugodtan Nolannek!
Mark, hamarosan elkészül a riasztórendszer.
Utána visszamegyek Talescriára,
hogy ránézzek Oliverre, és folytassam a kutatást…
Ne haragudj, Debbie! Épp indulni készültem.
Helyes.
Ugyanis magaddal viszel.
Miféle szülő lennék, ha magára hagynám Olivert?
De mi lesz…
Paullal?
Nem mintha bármi közöd lenne hozzá,
de pár hónapja szakítottunk.
Jó ember, és nagyon fontos nekem.
De mintha más világban élnénk.
Ha már szóba jött Paul, felajánlotta, hogy segít,
szóval nyugodtan felhívhatod, ha kell.
Nem tudom, meddig leszek távol.
Gondoskodtam a számlákról.
Nagyon szeretlek mindkettőtöket!
Vigyázzatok magatokra!
Biztos… jól végiggondoltad?
Szerinted nem bírnám ki egy másik bolygón?
Nem. Csak…
Érted is megtenném.
Ahogy Oliverért is.
Nemsokára találkozunk.
Kész vagyok.
Hívd az űrhajót, vagy az űrsiklót, vagy micsodát!
Az űrhajó nem tud leszállni.
Beléphet a légkörbe,
de akkor kénytelen leszek…
Legyen!
Üzenem Olinak, hogy hiányzik.
Ha kapcsolatba lépnél velünk,
Cecil tudja, hogy kell üzenetet küldeni.
Egyébként meg…
szólok, ha megvan Thragg.
Hát ez meg mi volt?
Üdv újra itthon, Mark!
Nagy hatótávolságú szenzorok kalibrálva,
és aktiválásra készen.
Kapcsold be őket,
és utána azonnal induljunk Talescriára!
Igenis.
Hamarosan útnak indulunk.
A…
Föld az ablakon át…
elég szép látvány,
ha esetleg kinéznél.
Oké.
Nem mondhatom, hogy örülök ennek, Mark.
Én sem.
Levertetek egy darázsfészket,
csak épp túlélték a darazsak.
Ja.
Tudom.
Beavatnád Donaldot a részletekbe,
hogy tudjuk, mire számítsunk?
Persze.
Nézd,
kitalálunk valamit, kölyök.
Az egész világ velünk van.
Sem ő, sem senki más
nem állíthat meg minket!
Hékás! Mark! Donald!
Semmi…
Egy pillanat.
Emlékszik,
hogy anno azt mondta, van, aki segíthet?
-A szakemberei. -Igen.
Rendben. Megoldjuk.
Majd később tájékoztatod Donaldot.
Donald,
vigye haza Markot!
Szia!
Itt ücsörögtél magadban?
Azóta itt élek, amióta az eszemet tudom.
Sosem volt még ilyen csendes.
Fura érzés lehet.
Repülnöd kéne egyet.
Úti cél nélkül. Nem keresve a bajt.
Csak repülj! Jót fog tenni.
Nincs kedvem.
Pont ezért fog jót tenni.
Igen.
Itt vagyunk.
Elég!
Egy ujjal sem nyúltam a bolygódhoz.
Egyelőre.
De ha nem térsz észhez sürgősen…
Mit akarsz?
Azért lettem Viltrum régense, hogy kivezessem népünket a sötétségből,
és biztosítsam a jövőnket.
Nem könnyű feladat.
Mindössze 37-en maradtunk,
ami töredéke a hajdani népességünknek.
De ahhoz bőven elég…
hogy elpusztítsuk a bolygótokat.
Méltó megtorlás lenne,
ha belegondolunk, mennyi kárt okoztatok nekünk.
Megfosztottatok az otthonunktól,
így mostantól fogva a Föld lesz az otthonunk.
Elmondom, milyen jövő vár rátok.
Köztetek fogunk élni.
Úgy fogunk öltözködni, mint ti.
Az utcáitokon fogunk járni.
Elvegyülünk a társadalomban.
Észre sem fogjátok venni, hogy köztetek élünk.
Mégis ti lesztek a megmentőink.
Mert az utódaink által megváltást fogunk nyerni.
Ha megpróbálnátok felkutatni, eltávolítani vagy az utunkba állni,
akár ti, akár a Bolygók Koalíciója,
akkor több milliárd ember fog elpusztulni…
a túlélőknek pedig finoman szólva sem lesz kellemes az életük.
Így vagy úgy,
de újjáépítjük a fajunkat.
A létezésed bizonyítja, hogy mindez lehetséges.
Cserébe fegyverszünetet ajánlok.
Nem befolyásoljuk, nem segítjük és nem is veszélyeztetjük a Földet,
mindaddig, amíg békén hagytok minket.
Nincs választásod.
Mégis döntened kell.
Elfogadod a feltételeimet,
vagy úgy döntesz, hogy pusztuljon minden ember és minden viltrumi?
Azt hiszed, hagyom, hogy itt éljetek,
hogy általunk szaporodjatok,
és hogy talpra álljatok azok után, amit műveltetek?
Nem!
Soha!
A válaszom…
A válaszom az…
A válaszom…
igen.
Elfogadom a feltételeidet.
Az univerzum működése rejtélyes.
Ha úgy vesszük,
te lettél a megmentőnk.
Akaratodon kívül.
Mit tettem?
Megmentettél minden élőlényt,
aki ezen a bolygón él.
Többé nem hallasz rólam.
Hát ez biztos valami vicc.
Újabb megállapodás a bolygóközi lőszerek címkézéséről? Mi van?
Talán Thaedus direkt ölette meg magát.
Nemes Allen!
Először is, nem vagyok nemes.
Másodszor, ez kész röhej.
Láttad, mennyi papírmunka vár rám?
Sajnálom!
Túl nagy falat a Bolygók Koalícióját vezetni a hatalmas Allennek?
Mondhatni.
Biztos nem kell az állás?
Már van állásom.
Nem cserélünk?
Az én melómat is utálnád.
Ez meg mi?
Üzenet odaátról.
Thaedus rád hagyta arra az esetre, ha…
Világos.
Kösz!
Nem is érdekel?
Az helytelen lenne és illegális.
És csak a szemeddel tudod megnyitni.
Amúgy meg,
majd elmondod szex közben.
Majd elmondom szex közben.
Alig várom.
De tényleg, szó szerint alig várom.
Allen!
Én már nem élek. De ha te igen,
akkor mostanra a Bolygók Koalíciójának vezetője vagy.
Kiérdemelted.
És tudom, hogy fel fogsz nőni a feladathoz,
amit rád aggattam.
Minden porcikám azt súgja,
hogy az univerzum csak akkor lehet biztonságban,
ha egyetlen hírmondója sem maradt a viltrumiaknak.
Mivel meghaltam, csupán feltételezhetem,
hogy nem értük el eme célunkat.
Elrejtettem egy szörnyű fegyvert, ami egyfajta végső megoldás.
Tökéletesítettem azt,
ami kis híján kiirtotta Viltrum népét
sok-sok évvel ezelőtt.
Biztos halált jelent minden egyes viltrumi számára.
Csak azért nem vetettem be,
mert azokra is halálos lehet, akik hasonló genetikával rendelkeznek.
Mint például Mark népe.
Nolan tud a fegyver létezéséről,
de amit most mondok, arról nem szerezhet tudomást.
Allen, az univerzum jövőjének érdekében
használd fel a Csapást, hogy befejezd, amit elkezdtem,
és ne hagyd, hogy az utadba álljanak!
Kerüljön bármibe,
minden egyes viltruminak meg kell halnia!
A feliratot fordította: Tulik Dániel
Kreatív supervisor Kwaysser Erika