TIDLIGERE
Det er de relonianske indfødtes tredje sabotagehandling i denne uge.
Jeg opfordrer dig til at genoverveje.
Gør du det?
Forræderen er flygtet.
Men han bliver fundet og betaler prisen for sit forræderi.
Siden mordet på kejser Argall
har de ikke kendt til andre ledere end Thragg.
De vidste, vi kom.
Det her er vores hjem.
Nej. Dette sted er en grav.
Viltrumitter! Overgiv jer!
Jeg vælger døden!
Vi er for få… allerede.
Du er i live.
Oliver…
Han klarer sig.
De vil have mig til at klare ét lille problem.
De resterende viltrumitter.
De er taget til Jorden.
Mark.
Hvad?
Hold op med at bekymre dig, og få noget søvn.
Jeg behøver ikke…
Vi kan intet gøre, før vi kommer hjem.
Og vi er stadig flere dage væk.
Vi ved ikke engang, om Thragg er der.
Hvor skulle han ellers være?
Det ved jeg ikke.
Præcis.
Et spørgsmål:
Hvad er planen, hvis viltrumitterne er på Jorden?
Jeg forstår.
Storartet.
Jeg ser dum ud.
Du så dum ud før.
Nu ser du kongelig ud.
Men stadig lidt dum.
Det er altså alvorligt.
Det er store sko at fylde.
Selvom Thaedus gik i de der underlige sandaler
og ikke sko.
Du klarer dig.
Du leder bare et par hundrede planeters forsvar,
utallige civilisationer og billioner af liv.
Beslutninger, der påvirker hele galaksen og alle i den.
Og hvis nu, rent hypotetisk,
at nogen fandt det ansvar
ubehageligt og måske fejlplaceret,
ekstremt fejlplaceret?
Thaedus ville ikke have valgt dig,
hvis han ikke troede på dig.
Og jeg lod dig ikke acceptere, hvis jeg ikke troede på dig.
Tak.
Kom. Alle venter på din indsættelse.
Du kan vel din tale udenad.
Tale?
Du hjalp med at redde galaksen fra total udslettelse.
Her er der morgenmad fra et rør.
Jeg har tænkt.
Hvis vi skal bekæmpe en flok viltrumitter,
når vi kommer hjem,
kan vi bruge min rumstation som base for vores mission.
Det bliver ikke let, og vi dør nok,
men vi kan lede efter dem fra rummet,
og så prøve at dræbe dem en ad gangen.
Jeg siger vel,
at hvis det bliver alvor, er jeg klar til alt.
Eller også,
og jeg tænker bare højt,
kunne vi lade dem få Jorden.
Hvem kunne alligevel lide det sted?
Lidt et hul, ikke?
I er bare de bedste.
Må jeg bede om jeres opmærksomhed?
Vi flyver ind i Jordens solsystem.
Endelig.
Så I lyttede altså!
-Hvad? -Hvad?
Vi sænker farten og forbereder kredsløb…
Hvor længe?
Til Jorden?
Cirka ti minutter.
Her er planen.
Skibet stopper bag månen,
og vi lander på Jorden så stille, som vi kan.
Hvis Thragg og hans folk er der,
sender vi skibet tilbage til Talescria,
organiserer en modstandsbevægelse og venter på forstærk…
Det er ikke ligefrem en stille ankomst.
De er her ikke.
Godt.
Det er godt.
De er her ikke lige nu.
Du godeste.
Jeg troede…
Jeg er okay.
Det er okay.
Hvor er Oliver?
Vi måtte afsted, før han vågnede.
Hvad mener du med "før han vågnede"?
Han er ved at hele.
De tager sig af ham.
Hvem tager sig af ham?
Han skal nok klare sig.
Men vi var bekymrede for…
Det er den mindste gengældelse for det, du gjorde mod os.
Mark!
Vi var…
Vi var bange for, at viltrumitterne var taget hertil,
så vi kunne ikke vente på ham.
Hvad skete der derude?
Jeg fortæller dig alt, det lover jeg.
Men…
Jeg skal finde Eve først.
Far er udenfor.
Han tager tilbage til Talescria for at være hos Oliver i morgen,
så hvis du vil sige noget til ham…
Hvad tænkte du på?
Lod du Oliver komme til skade?
Og efterlod ham så på en fremmed planet alene?
Han er ikke alene.
Vi har venner der.
Han får den bedste behandling.
Og sagde jeg ikke, du aldrig skulle komme tilbage?
Jeg…
Jeg prøver, Debbie.
Ja, det gør du.
Du prøver virkelig meget lige nu.
Oliver var modig.
Mark…
Mark ville have gjort dig stolt.
De gav begge alt
for at redde folk, de aldrig vil møde.
Når vi har installeret et advarselssystem,
der skal sikre Jorden,
tager jeg tilbage til Oliver, indtil han har det bedre.
Det knuste mit hjerte at se ham såret.
Man skal have et hjerte, før det kan knuses.
Lad være.
Lad være med at behandle mig, som om du ikke kender mig.
Jeg beder dig.
Flyt dig.
Du skal give mig en chance for at gøre det godt igen.
Jeg skal ikke gøre noget for dig.
Det ved jeg.
Men det kommer du til.
Hvor vover du…
Du tror på rehabilitering,
på nye chancer.
Jeg forstod det ikke førhen,
men jeg har altid elsket, hvor stærkt du kæmpede for det.
Du troede, at du kendte mig,
og det gjorde du, selvom jeg skjulte en del af mig for dig.
Men alt har ændret sig siden da.
Lad mig vise dig, hvem jeg er nu.
Jeg ved ikke, hvor du sover,
men det er ikke her.
Zoe.
Hej, far.
Du godeste.
Hvor har jeg dog savnet dig.
Se dig lige. Du er så…
…i live!
Jeg har også savnet dig.
Og du er så…
…det her.
Er brusebadet gået i stykker?
Det er det helt bestemt.
Geldarianske ting er ikke pålidelige.
Slet ikke pålidelige.
Vaskemaskinen gik også i stykker.
Er krigen forbi? Vandt vi? Hvad skete der?
Gid jeg vidste det.
Eve?
Er du hjemme?
Eve?
-Mark! -Eve.
Jeg troede…
Der gik så lang tid.
-Jeg troede… -Så.
Ved du ikke, jeg er…
Og så kom mine kræfter tilbage.
Kom de bare tilbage?
Ja.
Men jeg er stadig nervøs,
så jeg har fokuseret på mine timer og taget nogle avancerede kurser.
Så ødelagde min far sin ryg,
så jeg blev her for at hjælpe ham og min mor i huset.
Jeg satte Invincible Inc. på pause, da du rejste.
Og du har måske bemærket,
at da jeg ikke har brugt mine kræfter og boet og spist her,
har jeg ikke
haft tid til at tage mig af mig selv, så…
Jeg har kun bemærket, hvor meget jeg har savnet dig.
Jeg har også savnet dig.
Eve.
Ja?
Jeg…
…tror ikke, jeg er okay.
Hvad mener du?
Viltrumitterne…
De er derude et sted.
Vi ødelagde deres hjem.
Det glemmer de ikke.
Men du sagde, der ikke var så mange tilbage.
Med Vogterne, Cecil og alle andre vil de ikke…
Hvis de kommer hertil,
gør det ingen forskel.
Intet, vi gør, vil gøre nogen forskel.
Kraften er stabil.
Streng-oscillatorerne er indstillet.
Kvantekomponenterne er i superposition.
Vi er klar.
På med øjenbeskyttelse.
Fem, fire, tre, to, en.
Cecil.
Det virkede!
Kors.
Nej!
-Hjælp! -Sinclair!
Donald, sluk for den!
Donald!
Nej!
Hjælp!
Jeg sagde det jo.
Transdimensionel fysik er ikke mit ekspertiseområde.
Det siger du ikke.
Det er den anden fejl i denne måned.
Vi gør vores bedste.
Så afblæser jeg eftersøgningen. Det er for farligt.
Robot og Monster Girl må selv finde hjem.
Få det ryddet op.
Hr.
De må være et sted.
-Enig. -Det er latterligt.
-Det er enkelt. -Vi må afslutte opgaven!
Hvorfor ingen meldinger?
De planlægger hævn, mens vi intet gør!
En desperat viltrumit er en endnu farligere viltrumit.
-Du må vise dem lederskab. -Det duer ikke!
-Alle sammen? Ro! -Vi har fordelen!
Gør noget, ellers gør vi det!
Hvordan kunne viltrumitterne forsvinde?
Og hvad gør du for at finde dem?
Vi har flere hold,
og de gennemsøger i øjeblikket alle mulige sektorer…
Hvorfor har vi så ikke fundet dem?
Tak, fordi du spørger.
Det skyldes, at der er under 40 viltrumitter tilbage,
og rummet,
som jeg tror, vi alle ved, er meget stort.
Selvom jeg også er bekymret, vil…
Det vil bare tage lidt tid.
-Gør noget. -Det er latterligt.
Vi sætter ikke pris på din frivolitet.
Jeg sætter ikke pris på din vrede
eller din bebrejdelse.
Ethvert antal viltrumitter er for mange,
og ingen af vores verdener er sikre,
før hele racen er udryddet.
For evigt.
Vent lige.
Thaedus var viltrumit, og han ledede rådet i årtier.
Thaedus var kun viltrumit af navn.
-Enig. -Vi må afslutte det.
Hvad med Nolan?
Vi havde ikke vundet krigen uden ham.
Eller Mark og Oliver.
De reddede vores liv.
Thaedus stolede på Nolan og hans sønner.
Det gør jeg også.
Stolede Thaedus på dem,
eller brugte han dem blot som våben mod deres eget folk?
-Vent… -Hvorfor er du så tvetydig?
Jeg…
-Det er du ikke. -Det er jeg ikke!
Mere end nogensinde har vi brug for stærkt lederskab.
Eller har du allerede glemt,
hvad viltrumitterne gjorde ved dit eget folk?
Selvom jeg elsker at diskutere folkemord med jer,
finder vi viltrumitterne, uanset hvor de gemmer sig.
Og når det sker,
beslutter jeg, hvad vi gør.
Mødet er slut.
Eller hævet.
Sprængte I hele deres planet i luften?
Er det ikke lidt ekstremt?
Vi havde ikke rigtigt noget valg.
Okay.
Men hvor tager de hen nu, hvis de ikke har et hjem?
Det er problemet.
Vi ved ikke…
Mark?
Vi er her. Det er okay.
Lad os sidde lidt ned.
Ja.
Hold da op.
Han bearbejder stadig, hvad der skete med ham derude.
Hvordan ved du det?
Fordi jeg har set det blik før.
Hvor?
I spejlet.
De efterlod bare Oliver. Alene!
På et rumvæsenhospital
på en anden planet lysår herfra.
Jeg ved, de var bekymrede for Jorden, men stadig…
Jeg er sikker på, han klarer sig.
Hver gang Mark kom til skade, var jeg der for ham.
Det gør forældre.
Hvorfor besøger du så ikke Oliver?
Jeg sagde jo, at han er i en verden en milliard kilometer herfra.
Det har aldrig stoppet dig før.
Hvad snakker du om?
Superhelte, skurke, rumskibe, andre planeter.
Altså…
Det er din verden,
om du tror det eller ej.
Det er nok også en af grundene til,
at det ikke gik mellem os.
Paul…
Det er i orden.
Jeg er bare glad for, vi stadig er venner.
Men du er anderledes, Debbie.
Du er en lige så stor del af rumkrigene
og superheltekampene, som Mark eller Oliver er.
Du kan bare ikke se det.
Har du det bedre?
Lidt.
I dag er det længste, jeg har fløjet, siden du rejste.
Jeg har savnet det.
Jeg er glad for, dine kræfter virker igen.
-Mark? -Hvad?
Jeg ved, hvad der skete med mine kræfter.
Hvad mener du?
De virkede ikke,
fordi min krop gennemgik nogle ændringer.
Som hvad?
Der er noget, jeg må fortælle dig.
Eve, du kan fortælle mig alt.
Troede du ikke,
der ville være konsekvenser for alle, du elsker?
Mark?
Det er okay.
Er du sikker?
Hvad ville…
Hvad ville du sige?
Mark, jeg…
Fandens.
Jeg fik en abort.
Hvad?
Jeg var gravid.
Jeg fandt ud af det, lige før du rejste.
-Jeg ved ikke… -Lad mig…
Jeg skal sige det hele først.
Jeg…
Jeg sagde ikke noget,
fordi du skulle tænke på at komme hjem i live, ikke det her.
Og mens du var væk,
var jeg så ensom.
Og tanken om at gøre det helt alene…
Jeg traf en beslutning.
Men jeg burde have…
Jeg ved det ikke. Du godeste.
Eve…
Undskyld, jeg gjorde det mod dig. Jeg burde have været her.
Jeg elsker dig.
Hvorfor tvang du mig til at gøre det?
Du kæmper, så du kan se alle omkring dig dø!
Alt, du ved, vil være væk!
Tænk dig om, Mark!
Du vil overleve alle skrøbelige, ubetydelige væsener på planeten.
Hvad har du efter 500 år?
Er det en god idé at komme tilbage igen?
Jorden?
Eller dette specifikke sted?
Vælg selv.
Lad være.
Det er tæt nok på.
Du behøver ikke være bange.
Jeg vil aldrig ikke være bange for dig.
Hvis det betyder noget,
er jeg ked af den lidelse, jeg har forårsaget her.
Jorden?
Eller dette specifikke sted?
Det betyder noget.
Jeg ved ikke, om det betyder nok, men det betyder noget.
Jeg antager, at I har vundet krigen.
Skal jeg ikke frygte, at dine gamle venner
kommer uanmeldt forbi?
Vi vandt krigen,
men der er stadig næsten 40 af dem i skjul.
Kalder du det at vinde?
Ved du, hvad jeg kalder det?
Fyrre meget vrede rum-supernazister,
der er hævntørstige,
og ved, at Jorden tilfældigvis er der, hvor du og Mark har jeres kære.
Kors i røven.
Godt klaret derude.
Vores skib installerer et advarselssystem,
der advarer Planetkoalitionen,
hvis en viltrumit-krydser kommer ind i dit solsystem.
Og hvor lang tid tager det kavaleriet at komme hertil, hvis det skete?
To uger.
Det bliver bare bedre og bedre.
Jeg kan blive
og beskytte Jorden, hvis de kommer.
Råde bod på mine fejl.
Jorden er ikke din terapisofa.
Men hvis de røvhuller dukker op,
må du hellere komme med din koalitionshær,
og I må hellere komme hurtigere end to uger.
Er det forstået?
Ja.
Godt.
Indtil da,
forsvind fra min planet.
Jeg satte livet på spil
i forsøget på at vinde krigen.
Jeg døde næsten.
God start.
Dø næsten 2.341 gange endnu,
så kan vi tale.
Hej…
Hvordan har du det?
Det burde jeg spørge dig om.
-Mark. -Nej.
Lad være…
Prøv ikke at give mig god samvittighed.
Jeg gjorde dig gravid,
og så var jeg her ikke for dig. Og du måtte…
Du måtte…
Jeg kom igennem det.
Det er okay.
Det er fandeme ikke okay.
Jeg var her ikke.
Jeg gjorde det bare
værre derude.
Vi slog dem ikke.
Vi gjorde bare, at de intet har at miste.
Det er, som om der er en bombe, der sprænger et sted
og dræber så mange mennesker,
og jeg kan intet gøre ved det, for jeg er grunden til, at den er der.
Det ved vi ikke.
Og selvom de aldrig kommer hertil,
hvis de aldrig kommer til Jorden,
når vi finder dem,
skal jeg tilbage og bekæmpe dem igen.
Og ikke være her!
Ikke… være her.
Gud!
Det kan jeg ikke byde dig.
Det er ikke rimeligt.
Mark?
Nej, Eve,
det forsvinder ikke.
Mark, hold op.
Jeg ved, hvad der kunne ske med dig, mig eller andre.
Jeg har mistet folk.
Folk, jeg elskede mere end noget andet.
Det er mit valg.
Jeg kender risikoen,
og jeg ved, at det på et tidspunkt
vil såre mig mere, end jeg nogensinde er blevet såret.
Men ikke at være her, ikke at prøve,
ikke at løbe den risiko med dig,
er ikke sådan, jeg vil leve.
Du skal bare træffe det samme valg.
Og så kan vi gøre det sammen,
selvom vi nogle gange er adskilt.
Ved du hvad?
Måske er det mig, der rejser ud i rummet i ti måneder næste gang.
Ja.
Okay.
Mark?
Hej, Eve.
Hr. Grayson.
Kald mig Nolan.
Skibet har næsten installeret sensornetværket.
Derefter tager jeg tilbage til Talescria
for at se til Oliver og fortsætte eftersøgningen…
Undskyld, Debbie. Jeg var på vej.
Godt.
For du tager mig med.
Hvilken forælder ville jeg være, hvis jeg ikke var der for Oliver?
Hvad med…
Paul?
Ikke at det kommer dig ved,
men vi slog op for flere måneder siden.
Han er en god mand, og jeg holder meget af ham.
Vores liv var for forskellige.
Apropos Paul. Han har tilbudt at hjælpe,
så ring til ham, hvis der er problemer med huset.
Jeg ved ikke, hvor længe jeg er væk,
så regningerne er på autobetaling.
Jeg elsker jer begge meget højt.
Pas på jer selv, indtil jeg er tilbage.
Er du sikker på det her?
Er det kun mig, der ikke må besøge en anden planet?
Nej. Jeg mener…
Jeg ville gøre det for dig.
Oliver er ikke anderledes.
Vi ses snart.
Jeg er klar.
Tilkald skibet eller rumfærgen eller noget.
Skibet kan ikke lande.
Det kan komme ind i vores atmosfære,
men jeg er nødt til at…
Fint.
Sig til Oliver, jeg savner ham.
Hvis I har brug for at kontakte os,
kan Cecil sende en besked via advarselssystemet.
Ellers
siger jeg til, når vi finder Thragg.
Hvad skete der lige?
Velkommen hjem, Mark.
Langdistancesensorerne er kalibreret
og klar til aktivering.
Tænd for dem,
sæt kurs mod Talescria, og lad os komme afsted.
Javel.
Vi forlader snart kredsløbet.
Udsigten gennem forruden
er virkelig spektakulær,
hvis du vil se den.
Fint.
Jeg er ikke ligefrem glad for det her.
Heller ikke mig.
Du og din far har sparket til hvepsereden
uden at få dem alle med.
Ja.
Det ved jeg.
Vil du opdatere Donald,
så vi i det mindste ved, hvad der venter?
Selvfølgelig.
Hør.
Vi finder ud af det, knægt.
Hele verden vil støtte os.
Der er intet,
han eller nogen anden kan gøre for at stoppe os.
Så så… Mark. Donald?
Det er…
Øjeblik.
Du ved…
For længe siden sagde du, at du havde folk, jeg kunne tale med.
-Professionelle. -Ja?
Selvfølgelig. Vi løser det.
Du kan opdatere os om nogle dage.
Donald,
vil du ikke følge Mark hjem?
Hej.
Har du bare siddet her?
Jeg har boet i dette hus hele mit liv.
Der har aldrig været så stille.
Det må føles sært.
Tag dig en flyvetur.
Ingen destination, ingen ballade,
bare en flyvetur. Det vil hjælpe.
Jeg har ikke lyst.
Derfor burde du gøre det.
Ja,
vi er her.
Stop.
Jeg har ikke gjort jeres planet noget…
…endnu.
Men hvis du bliver ved med at være irrationel…
Hvad vil du?
Jeg blev rigsforstander af Viltrum for at lede vores folk ud af mørket
og sikre vores races fremtid.
Det har ikke været let.
Vi er 37 tilbage.
Dårligt en skygge af, hvem vi engang var.
Men stadig rigeligt
til at rive denne planet i to.
Det ville være en rimelig gengældelse
for de mange forbrydelser, du har udsat os for.
Du tog vores hjem.
Så vores hjem er nu her.
Lad mig forklare dig din fremtid.
Vi vil leve iblandt jer.
Gå med jeres tøj,
gå på jeres gader.
Vi forsvinder i jeres samfund.
Dit folk vil aldrig vide, at vi er her.
Men de vil alligevel redde os,
mens vi bruger dem til at føde vores redning.
Ethvert forsøg på at finde os, at fjerne os, at forpurre os,
af dig eller Planetkoalitionen,
vil resultere i milliarder af menneskers død
og et mindre behageligt liv for de overlevende.
Uanset hvad
vil vi genopbygge vores race.
Din eksistens beviser, at det er muligt.
Til gengæld tilbyder jeg en våbenhvile.
Vi vil ikke påvirke, præge, hjælpe eller true Jorden på nogen måde,
så længe vi ikke forstyrres.
Du har intet valg,
og alligevel må du vælge.
Accepterer du og din planet mine betingelser,
eller vælger du udslettelse for begge vores folk?
Hvis du tror, jeg lader jer bo her,
lader jer bruge os til avl,
så I kan blive stærkere på min planet efter alt, hvad I har gjort…
Nej!
Aldrig!
Mit svar…
Mit svar er…
…ja.
Jeg accepterer dine betingelser.
Universet er mærkeligt.
På sin vis
er du blevet vores frelser.
Velvilligt eller ej.
Hvad har jeg gjort?
Du har reddet
alle levende væsener på denne planet.
Du vil ikke høre fra mig igen.
Det er fandeme løgn.
Endnu en aftale om interplanetarisk ammunitionsmærkning?
Måske lod Thaedus Thragg dræbe ham med vilje.
Store Allen!
For det første er jeg ikke "stor".
Og det er ikke så skørt.
Har du set, hvor meget papirarbejde jeg skal lave?
Undskyld.
Er ledelse af Planetkoalitionen for meget for den mægtige Allen?
Ja, lidt.
Vil du ikke have jobbet?
Jeg har allerede et job.
Skal vi bytte?
Du ville også hade mit job.
Hvad er det?
En besked fra den anden side.
Thaedus efterlod den til dig, hvis han nu…
Ja.
Tak.
Vil du ikke vide, hvad det er?
Det ville være upassende og ulovligt.
Den er krypteret til dig.
Desuden
sexer jeg det bare ud af dig senere.
"Sexer det ud af mig senere."
Det vil jeg gerne se.
Det vil jeg faktisk rigtig gerne se.
Allen,
jeg er død. Og hvis du ikke er,
har du overtaget min stilling som leder af Planetkoalitionen.
Det er velfortjent.
Og jeg ved, at du vil leve op til det ansvar,
jeg har forbandet dig med.
Jeg tror inderst inde på,
at universet aldrig vil være sikkert,
før alle viltrumitter er udslettet.
Jeg kan kun antage, siden jeg er væk,
at vi ikke har opnået det mål.
Jeg har skjult et forfærdeligt våben som sidste udvej.
En forbedret version af det,
der næsten udraderede deres imperium
for så længe siden.
Det er en uigenkaldelig død for alle viltrumitter.
Jeg tøvede kun med at bruge den,
fordi den også kan ramme dem med lignende gener.
Marks folk, for eksempel.
Nolan kender til våbnets eksistens,
men han må ikke vide dette.
Allen, for alle levende væseners skyld,
brug Scourge-virussen til at afslutte, hvad jeg startede,
og lad intet stoppe dig.
Koste hvad det vil,
skal alle viltrumitter dø.
Tekster af: Anders Søgaard
Kreativ supervisor Emil Tolstrup