DETTA HAR HÄNT
Det är dags för krig.
Hjälp.
Vi måste hålla oss gömda och låta honom återhämta sig.
Du sa att du inte älskade min andra mamma, min riktiga mamma.
Att hon var ett misstag.
Är jag också ett misstag?
Jag kommer alltid tillbaka.
Jag kommer att sakna det här.
Du har sovit i två månader.
Thaedus tror att han har vunnit,
att han och hans allierade är trygga på hans adopterade planet.
Thragg återvänder till Viltrum. Han tänker omgruppera.
Om vi slår till mot Thragg nu,
innan han förenas med sina kvarvarande styrkor,
har vi en chans att avsluta kriget för alltid.
Det här är den tredje sabotageakten från de relonska invånarna den här veckan.
Arten fortsätter att vara ovanligt trotsig,
trots våra tydliga demonstrationer av viltrumitisk överlägsenhet.
Jag föreslår en planetomfattande utgallring av befolkningen,
innan de stör vår gruvdrift ännu mer.
De gör motstånd mot oss för att vi är ockupanter,
och vi är grymma.
Om vi bara behärskar oss själva,
kommer deras arbete endast att gynna våra mål.
Deras arbete är ingenting utan deras rädsla och respekt.
Decimering sätter ett exempel, inte bara för dem,
utan för nästa vilseledda art.
"Vilseledda"?
Respekterar inte viltrumiter styrka,
modet att utmana ens förtryckare?
De är inget för oss.
Att du tror nåt annat gör mig…
Regent Thragg.
Kejsare Argall.
Vad är ditt råd?
Thaedus, du säger att viltrumiter respekterar styrka.
Det stämmer. Det gör vi.
Men dessa varelsers styrka är inte sann styrka.
Vi måste utbilda dem, inte på grund av deras trots,
utan för att deras svaghet kränker den naturliga ordningen i universum.
Du är ung, regent.
Du kanske inte ser helheten än…
Regent Thragg har rätt.
Minska planetens befolkning med 25 procent.
Fortsätter de att göra motstånd,
utplånar vi dem.
Jag uppmanar er att tänka om, kejsare.
Gör du det?
Thaedus och jag stred sida vid sida vid Capida Minor.
Han var den starkaste i vårt kompani, den mest hänsynslösa.
Men ända sen han återvände efter sina år i Lay-kvadranten
talar han om nåd och ifrågasätter våra sätt.
Det är oroande.
Om du känner att hans svaghet skadar imperiet,
ta tag i det i så fall.
Jag kanske… har fel.
Kejsare Argall visade oss vår styrka.
Lärde oss vår storhet.
Gav oss vårt öde.
Tack vare honom är allt vårt.
Allt är vårt.
Förrädaren har flytt.
Men han kommer att hittas och betala priset för sitt förräderi.
Var säkra på det.
Även i döden visar kejsare Argall oss
att det finns en sjukdom i vårt samhälle.
Det förgiftar oss inifrån.
Vi ska eliminera den här svagheten.
Du. Tänker du också förråda oss en dag?
Nej, regent.
Jag tror dig inte.
Enligt våra seder
bestiger jag nu tronen som Viltrums regent,
tills att en av Argalls arvingar är funnen.
Det här är min första befallning.
Hitta svagheten som tillät detta svek.
Och rensa ut den.
Ja.
Nej.
Det är gjort.
Jag tänker inte upprepa mig själv.
Ja, regent.
Allt blod som spilldes på våra gator…
…har renat oss.
För er, de starka,
är livet en belöning i sig.
Men vårt arbete är ännu inte klart.
För även i döden
vägleder Argall oss.
Vi ska följa hans väg och ta vår plats som galaxens rättmätiga härskare.
Självaste universum kommer att knäböja.
Som det var menat att vara.
Allt är vårt.
Jag svek er, min kejsare.
Men jag tänker inte svika vårt folk.
Inte igen.
Vår underrättelsetjänst är överens.
Thragg har återvänt till Viltrum, följd av ett fåtal av sitt folk.
Resten är på väg. men anländer först om några dagar.
Det här är vår chans.
Ett kort ögonblick när regenten är sårbar.
Store Thaedus? Missförstå mig inte.
Jag vill gärna döda Thragg, tro mig.
Men då har vi väl ändå ett fyrtiotal
förbannade viltrumiter som är ute efter hämnd?
Sen mordet på kejsare Argall
är Thragg den enda ledaren de har haft.
Hans död kommer att göra dem svaga och riktningslösa.
De kommer att slåss mot varandra som innan.
Det blir inte lätt.
Men när Thragg är borta,
faller de andra en efter en.
Thragg kan besegra vem som helst av oss.
Men tillsammans har vi en chans att avsluta kriget för alltid.
Galaxens framtid hänger på oss.
Och vi kanske inte alla återvänder.
Men det är värt vilket pris som helst för att visa viltrumimperiet,
en gång för alla,
att inte ens deras styrka gör dem…
Vi är på väg för att slåss mot Thragg.
Det är bara han, plus två eller tre andra…
mot åtta av oss, så… det blir väl lätt?
Men tydligen har han tränats från födelsen
att bli den starkaste viltrumiten nånsin.
Till och med pappa är rädd för att möta honom.
Jag vet inte, Eve, det här känns…
Det här känns annorlunda.
Det här är min sista chans att höra av mig,
ifall nåt händer, och…
Vet du vad?
Du kommer inte ens att se det här för jag älskar dig,
och jag kommer tillbaka.
Jag kan inte tro det. Du också?
Jag sa inte att de var äckliga, men jag vill inte ha en.
Jag vet. Ingen vill det.
Jag äter vad som helst.
Min pappa kallar mig för den mänskliga avfallskvarnen.
Jag är aldrig hungrig när jag är nervös.
Och de har ansikten.
Era kossamuer har ansikten.
Ingen äldre än tre kallar dem för "kossamuer".
Dessutom har de inga ansikten när jag äter dem.
Varför är alla så nervösa över att möta Thragg?
Han kan inte vara så tuff.
Du har inte sett rapporterna.
Vad står det i dem?
Att han är tuff.
Vi får se.
Ni är tokiga. Ni måste äta nåt.
Unopan har rätt.
Vi måste nära oss själva innan strid.
Sen ska vi frossa på fiendens inälvor.
Eller de på våra.
Så det här kan bli vår sista måltid?
Fantastiskt.
Om du fick välja, vad hade du ätit just nu?
Burger Mart drive-through.
Trippel-trippel. Ja.
Med pommes frites från den hemliga menyn.
Det är min och pappas grej.
Om jag måste välja,
Pauls spaghetti.
Han är mammas pojkvän. Han gör sina egna köttbullar och allt.
Hjärnstuvning på Galactic Grill.
Jag äter den redan.
Min sista måltid blir mitt eget blod när jag kvävs av det,
och tar mitt sista andetag
efter en legendarisk strid med en överlägsen motståndare.
Det blir verkligen en tillfredsställande måltid.
Eller hur?
Du verkar orolig, Nolan.
Det är jag.
Det borde du också vara.
Det här är vår bästa chans på århundraden att avsluta konflikten.
Men det är inte det som bekymrar dig.
Nej.
Thragg måste dö.
Men de andra viltrumiterna… Du sa det själv.
De är svaga och utspridda utan honom.
Och kapabla till otalig död och förstörelse.
Jag tänker inte riskera att deras imperium återuppstår.
Mark och Oliver är också delvis viltrumit.
Vi har nått Viltrums sensorers räckvidd.
Gör er redo.
Har vi bara tio såna här?
Du anar inte
hur svårt det sinlakgiftet var att extrahera och förfina.
Snart.
Följer Thaedus med?
Han är typ en miljon år… gammal.
Glöm det.
Lyssna på mig.
Hur starka ni än tror att ni är,
är Thragg starkare.
Låt honom inte locka bort er från gruppen.
Försök inte att ta honom ensam, Oliver.
Nej, då.
Vi håller ihop.
Det är så vi vinner.
Om nåt händer…
…kom ihåg att jag…
Vi vet.
Jag blir besviken om jag inte överlever det här.
Är ni redo?
Håll er till planen.
Smyg er förbi deras sensorer,
genomsök sedan planeten så fort som möjligt.
Ni har koordinater till möjliga platser där regenten finns.
Kalla på de andra när ni hittar honom.
Kom ihåg,
Thraggs död är det enda som spelar roll.
Vad väntar du på?
Rädda galaxen.
Är de…
Ja.
Efter mordet på kejsare Argall och utrensningen,
expanderade vårt imperium snabbt
när vi erövrade planeter till minne av ledaren vi förlorade.
Men det dröjde inte länge innan gisselviruset kom
och dödade nästan alla.
Det här var den mest passande graven vi kunde komma på.
Varje gång vi lämnade vårt hem,
påmindes vi om vår svaghet och vårt misslyckande.
De kan hålla oss gömda.
Hörni?
Nu vet vi var han är, eller hur?
Det här förändrar inget.
De väntade på oss.
Det är oviktigt.
Döda Thragg!
Ja!
Förrädare!
Att du vågar återvända hit!
Hoppas insektsjuicen fungerar.
Ät skit.
Den funkar.
Den funkar absolut.
Bra. Skjut nån.
Jag borde ha dödat er båda på Thraxa.
Förrädaren.
Du har alltid varit svag, general Kregg.
Oliver!
Vilken besvikelse.
Din tid på jorden har gjort dig svag.
Räkna inte med det.
Mer!
Allen, hitta Thaedus.
Vad? Helvete!
Jag kommer!
Döda honom innan han skjuter igen.
Det är inte min pistol du borde oroa dig för.
Nu!
Allen.
Spara pilarna.
De klarar sig bra på egen hand.
Nu!
Det var länge sen, Nolan.
Vad vill du?
Jag vill prata med en gammal vän.
Sen när pratar vi?
Det har vi alltid gjort.
Vissa valde att inte lyssna.
Prata i så fall.
Kom hem, Nolan.
Kom hem och allt blir förlåtet.
Vi har inget hem.
Det här stället är en grav.
Viltrum är inte en grav.
Det är vilka vi är.
Vi ska återställa det till vad det var,
och återställa vårt folk till deras rättmätiga plats i galaxen.
Det är knappt 40 av oss kvar.
Fyrtio viltrumiter,
som känner dig bättre än du känner dig själv,
som har kämpat vid din sida,
som har lidit som du har.
Ni är inte min familj längre.
Men mannen som nästan orsakade vår utrotning är det?
Jag vet att Thaedus skapade gisselviruset.
Trots det slåss du vid hans sida.
Han begick folkmord på sitt eget folk.
För att hindra oss från att begå det på andra.
Vi har bara gjort det som var nödvändigt för att bevara ordningen.
Som att ge er på mina söner?
Vi testade dina söner som vi alla har testats.
Tror du att Thaedus är lika snäll mot dem
om han vinner?
Du är inte lika naiv som jag trodde.
Löjliga varelser,
en distraktion.
Det är vad du tycker om alla arter utom din egen, Lucan.
Du kommer snart att lära dig.
Håll ut.
Reparerar yttre föremål.
Tack.
Det är ingen fara. Fortsätt kämpa.
Det här rummet ekade en gång med tusentals röster.
Alla förenade med kunskapen att universum tillhörde Viltrum.
Argall visade oss.
Han lärde oss vår sanna kraft.
Thaedus…
Thaedus var en ynkrygg.
Du vet väl det?
Det förändrar ingenting.
Att slåss för honom är att slåss för din egen förstörelse.
Din familjs förstörelse.
Jag låter honom inte skada min familj.
Det har du redan gjort.
Det är över, Thragg.
Hela galaxen är enad mot oss.
Men den behöver inte sluta med vår utrotning.
Gå med på villkoren så stoppar jag det här.
Oavsett vad Thaedus vill.
Hade vår kejsare gått med på villkoren?
Se dig omkring.
Vi förlorade.
Förstår du inte varför det här föll?
Det här är vårt hem.
Vi ska bygga upp det på nytt.
Nej.
Det ska ni inte.
En viltrumits död lämnar alltid ett tomrum i mig.
Hörru, idiot! Ett svart hål har ringt.
Det vill ha tillbaka sitt sug.
Du är inte en av oss.
Oliver!
Nej!
Barnet var ett misslyckande.
Han var inte din bror.
Jag dödade Conquest.
Jag kan döda dig med.
Visa mig.
Jag är inte imponerad.
Zoe!
Fort.
Ammunitionen är slut.
Helvete! Jag har slut.
Döda mig om du kan och dö om inte.
Så jag kan hitta en bättre kämpe.
Djur!
Äntligen!
Nej.
Följ mig. Nu.
Glöm honom. Jag behöver dig.
Vad gör vi?
Space Racer! Ta täten!
Nej! Stanna med mig!
Nej.
Vi kan inte!
Lita på mig, Mark.
Nu, Space Racer!
Nej.
Nej!
Håll dig nära!
Håll ihop!
Zoe!
Det var enda sättet att visa dem sanningen.
Jag vet.
Oliver. Var är Oliver?
Viltrumiter!
Er värld är förstörd!
Kapitulering är ert enda alternativ.
Nej!
Jag väljer döden!
Kejsare Argall,
ni är hämnad.
Nu är det er tur.
Thaedus.
Herregud.
Hitta Oliver, Allen.
Allen!
Ja, okej.
Jag erbjöd dig förlåtelse!
Jag erbjöd dig en hedersam död!
Istället förstörde du allt!
Jag var för snabb med Thaedus.
Jag tänker inte begå samma misstag med dig!
Okej. Jag förstår.
Ni är alla lite överraskade och upprörda över det som just hände.
Space Racer? Space Racer!
Allen!
Zoe!
Det är okej. Jag fick honom.
Vi måste ge oss av!
Vi kan inte lämna Mark och Nolan.
Var är Oliver?
Vi kan inte hjälpa dem.
Du kunde ha blivit en viltrumit,
men du valde att vara…
Hur?
Hur slår vi honom?
Mark…
Pappa!
Vilket slöseri.
Döda honom, regent!
De förstörde vårt hem!
Tystnad!
Vi är för få…
…som det är.
Vad är er order, regent?
Hej.
Hej, kompis. Mark?
Är du vaken?
Det är du.
Titta. Välkommen tillbaka.
Allen.
Hur länge?
Ett par veckor.
Det såg mörkt ut ett tag.
Ni vet hur man stressar en unopan.
Var är Oliver? Var är pappa?
Pappa!
Du lever.
Jag vaknade igår.
Oliver…
Han klarar sig.
Han behöver bara tid att läka.
Vad hände med Thragg och de andra?
Vad är det sista du minns?
Thragg hade mig.
Jag trodde att du var död.
Varför lät han oss leva?
Bra fråga.
Men det är nåt viktigare.
Vadå?
Var är de?
Det är just det.
Som ni alla vet…
Som ni alla vet är Thaedus död.
Så rådet bad nån att leda
tills det finns tid att utse hans ersättare.
Och tro det eller ej,
de valde mig.
De vill att jag ska ta itu med ett litet problem.
De återstående viltrumiterna.
Japp.
General Telia?
Vi har skepp som letar igenom sektorerna, men de verkar ha försvunnit.
Alla är skrämda.
Det är väl bra att de gömmer sig?
Det är inte vad viltrumiter gillar att…
Vad är det, Mark?
De är på väg mot Jorden.
Undertexter: Victor Ollén
Kreativ ledare Jeni Orimalade