TIDLIGERE
Tiden er inne for krig.
Hjelp.
Bedre å være i skjul og vente på at han kommer seg.
Du sa du ikke elsket den andre moren min, den ekte moren min.
At hun var en feil.
Er jeg også en feil?
Kommer alltid tilbake til deg.
Jeg kommer til å savne dette.
Du var bevisstløs i nesten to måneder.
Thaedus tror han har vunnet krigen.
At han og hans allierte er trygge på hans adopterte planet.
Thragg returnerer til Viltrum. Han skal samle styrkene der.
Hvis vi angriper Thragg nå,
før han får støtte fra resten av styrkene sine,
har vi kanskje en sjanse til å avslutte denne krigen for alltid.
Dette er det tredje tilfellet av sabotasje fra relonierne denne uken.
Arten er fortsatt uvanlig trassig,
til tross for våre tydelige demonstrasjoner av viltrumitoverlegenhet.
Jeg anbefaler en utrensking av befolkningen over hele planeten
før de skader gruvevirksomheten vår mer.
Motstanden skyldes at vi er okkupanter,
og vi er onde.
Hvis vi begrenser oss,
vil slitet deres bare tjene våre hensikter.
Slitet deres er ingenting uten deres frykt og respekt.
Masseutryddelse fungerer som en advarsel, både for dem
og for den neste villedede arten.
"Villedede"?
Respekterer ikke viltrumiter styrke,
mot til å utfordre sine undertrykkere?
De er ingenting for oss.
Det at du tror noe annet, gjør meg…
Regent Thragg.
Keiser Argall.
Hva foreslår du?
Thaedus, du sier at viltrumiter respekterer styrke.
Det stemmer. Det gjør vi.
Men disse skapningene, deres styrke er ikke ekte styrke.
Vi må lære dem opp, ikke på grunn av deres trass,
men fordi deres svakhet er en fornærmelse mot universets naturlige orden.
Du er ung, regent.
Kanskje du ikke ser det det store bildet ennå…
Regent Thragg har rett.
Reduser planetens befolkning med 25 prosent.
Hvis de fortsetter å gjøre motstand,
utrydd dem.
Keiser, jeg oppfordrer deg til å revurdere det.
Gjør du det?
Thaedus og jeg kjempet side om side ved Capida Minor.
Han var den sterkeste i kompaniet vårt, den mest hensynsløse.
Men etter at han kom hjem fra årene i Lay-kvadranten,
har han preket om nåde og utfordret våre verdier.
Det er urovekkende.
Hvis du føler at hans svakhet skader imperiet,
må du handle.
Kanskje jeg tar feil.
Keiser Argall viste oss vår styrke.
Lærte oss vår storhet.
Ga oss vår skjebne.
På grunn av ham er alt vårt.
Alt er vårt.
Forræderen har stukket av.
Men han vil bli funnet og må betale prisen for sitt forræderi.
Vær du sikker.
Selv i døden viser keiser Argall oss
at det er en sykdom i samfunnet vårt.
Som forgifter oss innenfra.
Vi skal fjerne denne kreften.
Du. Kanskje du også vil forråde oss en dag?
Det vil jeg ikke, store regent.
Jeg tror deg ikke.
Som våre skikker tilsier,
overtar jeg nå tronen som den store regent av Viltrum,
til en av Argalls arvinger blir funnet.
Dette er min første ordre.
Finn svakheten som tillot dette sviket.
Og fjern det fra våre rekker.
Ja.
Nei.
Det er gjort.
Jeg vil ikke gjenta meg selv.
Ja, store regent.
Blodet i gatene våre
har vært vår renselse.
For dere, de sterke,
er selve livet deres belønning i seg selv.
Men arbeidet vårt er ikke ferdig.
Selv i døden
leder Argall oss fortsatt.
Vi skal følge hans vei og ta vår plass som galaksens rettmessige herskere.
Selve universet vil knele.
Slik det var ment å være.
Alt er vårt.
Jeg sviktet deg, min keiser.
Men jeg skal ikke svikte folket vårt.
Ikke igjen.
Vår samlede etterretning er entydig.
Thragg trakk seg tilbake til Viltrum med kun noen få av folket sitt.
Resten er på vei dit, men kommer ikke før om flere dager.
Dette er vår sjanse.
Et kort øyeblikk når regenten er sårbar.
Store Thaedus? Ikke misforstå.
Jeg vil gjerne drepe Thragg av en million grunner.
Men har vi ikke over førti
fly forbanna viltrumiter som vil hevne seg?
Siden attentatet på keiser Argall
har de ikke kjent noen annen leder enn Thragg.
Tapet av ham vil gjøre dem svake og retningsløse.
De vil kjempe mot hverandre, som de har gjort tidligere.
Det blir ikke enkelt.
Men når Thragg er borte,
vil de andre falle én etter én.
Alene kan Thragg beseire hvem som helst av oss.
Men sammen har vi en sjanse til å få slutt på denne krigen for alltid.
Galaksens fremtid avhenger av oss.
Det er ikke sikkert alle kommer tilbake.
Men det er verdt enhver pris å vise Viltrum-imperiet,
en gang for alle,
at ikke engang deres styrke gjør dem…
Vi er på vei for å slåss mot denne Thragg.
Det er bare ham, pluss to eller tre andre
mot åtte av oss, så lett, ikke sant?
Men han ble tydeligvis spesialtrent fra fødselen
til å bli verdens sterkeste viltrumit.
Selv pappa friker ut med tanke på å møte ham.
Eve, jeg vet ikke, dette føles…
Dette føles annerledes.
Min siste sjanse til å ta opp en melding,
bare i tilfelle noe skjer, og…
Vet du hva?
Du får aldri se dette, for jeg elsker deg,
og jeg kommer tilbake.
Jeg kan ikke tro det. Du også?
Jeg sa ikke at de var ekle. Jeg sa at jeg ikke ville ha.
Jeg vet det. Ingen vil det.
Jeg spiser hva som helst.
Pappa kaller meg den menneskelige søppelkverna.
Jeg har aldri særlig matlyst når jeg er nervøs.
Og de har ansikter.
Mø-kuene dine har ansikter.
For det første: Ingen eldre enn tre kaller dem "mø-kuer".
Og for det andre: De har ikke ansikt når jeg spiser dem.
Hvorfor er alle så redde for å kjempe mot Thragg?
Han er garantert overvurdert.
Du har ikke sett meldingene.
Hva sier de?
At han ikke er overvurdert.
Vi får se.
Dere er gale. Dere må spise noe.
Unopaneren har rett.
Vi må styrke oss før kamp.
Senere skal vi meske oss på fiendens innvoller.
Eller de på våre.
Kan dette være vårt siste måltid?
Fantastisk.
Hvis du kunne spist hva som helst akkurat nå, hva ville du valgt?
Burger Mart-drive-through.
Ja. Trippel-trippel.
Med pommes frites fra den hemmelige menyen.
Det er min greie med faren min.
Hvis jeg virkelig måtte velge,
Paul sin spagetti.
Han er kjæresten til mamma. Han lager sine egne kjøttboller.
Hjernebollen på Galactic Grill.
Jeg spiser det allerede.
Mitt siste måltid blir mitt eget blod mens jeg kveles av det,
og trekker mitt siste åndedrag
etter en legendarisk kamp mot en overlegen motstander.
Det blir et tilfredsstillende måltid.
Ikke sant?
Du virker bekymret, Nolan.
Jeg er det.
Det burde du også være.
Dette er den beste sjansen vi har hatt på flere århundrer til å avslutte konflikten.
Men det er ikke det som plager deg.
Nei.
Thragg må dø.
Men de andre viltrumitene… Du sa det selv.
Uten ham vil de være svekket og splittet.
Men likevel i stand til ukjent død og ødeleggelse.
Jeg vil ikke risikere den minste sjanse for at deres imperium kan reise seg igjen.
Mark og Oliver har også viltrumitblod.
Alle sammen, vi har nådd Viltrums sensorrekkevidde.
På tide å gjøre seg klar.
Har vi bare ti av disse?
Du aner ikke hvor vanskelig
det var å fremstille den sinlakgiften.
Snart.
Blir Thaedus med også?
Han er en million år gammel.
Glem det.
Hør her.
Uansett hvor sterke dere tror dere er,
er Thragg sterkere.
Ikke la ham lokke dere vekk fra gruppen.
Det betyr også at du ikke må prøve å ta ham alene, Oliver.
Det skal jeg ikke.
Vi holder sammen.
Det er sånn vi vinner dette.
Om noe skjer,
bare husk at jeg…
Vi vet det.
Jeg blir så lei meg om jeg ikke overlever.
Er alle klare?
Hold dere til planen.
Snik dere forbi sensorene deres,
og gjennomsøk planeten så raskt som mulig.
Dere har koordinatene til regentens mest sannsynlige oppholdssteder.
Når dere finner ham, tilkall alle andre.
Husk
at Thraggs død er det eneste som betyr noe.
Hva venter du på?
Dra og redd galaksen.
Er det…
Ja.
Etter attentatet på keiser Argall og utrensingen
utvidet imperiet vårt seg raskt
mens vi erobret planeter til minne om lederen vi mistet.
Men det tok ikke lang tid før svøpeviruset kom
og tok nesten alle sammen.
Dette var den mest passende graven vi kunne tenke oss.
Hver gang vi forlot hjemmet vårt,
ble vi minnet om vår svakhet og fiasko.
De vil bidra til å skjule vår ankomst.
Dere?
Nå trenger vi ikke å kaste bort mye tid på å lete etter ham.
Dette endrer ingenting.
De visste vi kom.
Samme det.
Drep Thragg!
Ja!
Forræder!
At du tør å komme tilbake hit!
Denne insektvæsken bør fungere.
Kyss meg i ræva.
Ok, den funker.
Den funker definitivt.
Flott. Skyt noen andre.
Burde ha drept dere begge på Thraxa.
Forræderen.
Du var alltid svak, Kregg.
Oliver!
Så skuffende.
Din tid på jorda har gjort deg svak.
Ikke sats på det.
Mer!
Allen, dra til Thaedus.
Hva? Faen!
Jeg er på vei!
Drep ham før han skyter igjen.
Det er ikke våpenet mitt du burde bekymre deg for.
Nå!
Allen.
Spar pilene dine.
Disse greiene klarer seg fint på egen hånd.
Stikk!
Det er for lenge siden sist, Nolan.
Hva vil du, Thragg?
Bare snakke med en gammel venn.
Når begynte vi å snakke?
Vi har alltid snakket.
Noen valgte å ikke lytte.
Så snakk.
Kom hjem, Nolan.
Kom hjem, så blir alt tilgitt.
Vi har ikke noe hjem.
Dette stedet er en grav.
Viltrum er ingen grav.
Det er den vi er.
Vi skal gjenreise det til det det var,
og vi skal gjenreise vårt folk til sin rettmessige plass i galaksen.
Det er knapt 40 av oss igjen, Thragg.
Førti viltrumiter,
som kjenner deg bedre enn du kjenner deg selv,
som har kjempet sammen med deg,
som har lidd akkurat som deg.
Du er ikke familien min lenger.
Men han som nesten utslettet oss, er det?
Jeg vet at Thaedus skapte svøpeviruset.
Men likevel kjemper du ved hans side.
Han begikk folkemord på sine egne.
For å hindre oss i å begå det mot andre.
Du vet at vi bare gjorde det nødvendige for å bevare orden.
Som å gå etter sønnene mine?
Vi testet sønnene dine, slik vi alle har blitt testet.
Tror du Thaedus er like snill mot dem
om han vinner krigen?
Jeg ser du ikke er like naiv som jeg fryktet.
Tåpelige skapninger,
en distraksjon i beste fall.
Det er det du tenker om alle arter unntatt din egen, Lucan.
Du kommer snart på bedre tanker.
Vent.
Reparerer utvendig objekt.
Takk.
Alt er bra. Bare fortsett å briljere.
Det pleide å runge av tusenvis av stemmer her.
Forent i troen på at universet var Viltrums eie.
Argall viste oss dette.
Lærte oss vår sanne makt.
Thaedus…
Thaedus var en feiging.
Du vet det, ikke sant?
Det forandrer ingenting.
Å kjempe for ham er å kjempe for din egen ødeleggelse.
Din families ødeleggelse.
Han får ikke skade familien min.
Det har du gjort alt.
Det er over, Thragg.
Hele galaksen står samlet mot oss.
Men det trenger ikke å ende med vår utryddelse.
Gå med på vilkårene, så stopper jeg dette.
Uansett hva Thaedus vil.
Ville keiseren vår gått med på vilkårene?
Se deg rundt, Thragg.
Vi tapte.
Skjønner du ikke hvorfor dette ble ødelagt?
Dette er hjemmet vårt.
Vi skal gjenoppbygge det.
Nei.
Det skal dere ikke.
Døden til enhver viltrumit etterlater et tomrom i meg.
Hei, drittsekk! Et sort hull ringte.
Det vil ha tilbake suget.
Du er ikke en av oss.
Oliver!
Nei!
Gutten var en fiasko.
Han var ingen bror for deg.
Jeg drepte Conquest.
Jeg skal drepe deg også.
Vis meg.
Jeg er ikke imponert.
Zoe!
Fort.
Tomt for ammunisjon.
Faen! Jeg stikker.
Drep meg hvis du kan, og dø hvis du ikke kan.
Så jeg kan finne en bedre fiende.
Dyr!
Endelig!
Nei.
Alle sammen med meg. Nå.
Glem ham. Jeg trenger deg.
Hva gjør vi?
Space Racer! Ut foran!
Nei! Bli hos meg!
Nei.
Aldri, vi kan ikke!
Mark, stol på meg.
Space Racer, nå!
Nei.
Nei!
Hold dere i nærheten!
Hold sammen!
Zoe!
Det var eneste utvei for å vise dem sannheten.
Jeg vet det.
Oliver. Hvor er Oliver?
Viltrumiter!
Deres verden er ødelagt!
Overgivelse er deres eneste mulighet.
Nei!
Jeg velger døden!
Keiser Argall,
du har fått din hevn.
Dere står alle for tur.
Thaedus.
Herregud.
Allen, finn Oliver.
Allen!
Ja, ok.
Jeg tilbød deg tilgivelse!
Jeg tilbød deg en hederlig død!
I stedet ødela du alt!
Jeg var for rask med Thaedus.
Jeg skal ikke gjøre samme feil med deg!
Greit. Jeg skjønner.
Alle er litt overrasket og opprørt over det som nettopp skjedde.
Space Racer?
Allen!
Zoe!
Det går bra. Jeg har ham.
Vi må dra!
Vi kan ikke forlate Mark og Nolan.
Hvor er Oliver?
Vi kan ikke hjelpe dem.
Du kunne ha vært en viltrumit,
men du valgte å være…
Hvordan?
Hvordan tar vi ham?
Mark…
Pappa!
Så bortkastet.
Store regent, drep ham!
De ødela hjemmet vårt!
Stille!
Vi er for få
allerede.
Hva er dine ordre, store regent?
Hei.
Hei, kompis. Mark?
Er du våken?
Det er du.
Ser man det. Velkommen tilbake.
Allen.
Hvor lenge?
Et par uker.
Det var kritisk en stund.
Dere vet hvordan man stresser en unopaner.
Hvor er Oliver? Hvor er pappa?
Pappa!
Du lever.
Jeg våknet i går.
Oliver…
Han blir bra igjen.
Han trenger bare tid til å leges.
Hva skjedde med Thragg og de andre?
Hva er det siste du husker?
Thragg hadde meg.
Du var… Jeg trodde du var død.
Hvorfor lot han oss leve?
Godt spørsmål.
Men vi har et viktigere et.
Hva da?
Hvor er de?
Det er greia.
Som dere vet…
Som dere vet, er Thaedus død.
Så rådet ba noen om å lede
frem til det er tid for å utnevne hans etterfølger.
Tro det eller ei,
det er han her.
De vil at jeg skal løse et lite problem.
De gjenværende viltrumitene.
Ja.
General Telia?
Vi har skip som leter sektor for sektor, men så langt har de bare forsvunnet.
Det skremmer alle.
Det er vel et godt tegn at de gjemmer seg?
Det er vanligvis ikke noe viltrumiter liker å…
Mark, hva skjer?
De har dratt til jorden.
Tekst: Bente
Kreativ leder Gry Viola Impelluso